Kjeld Fredens og Anette Prehn

Coach dig selv

- og få hjernen med til en forandring

Gyldendal Business

Til Line Fredens

– for os et godt eksempel på bogens ånd.

1. Introduktion

Hvad din hjerne har til fælles med et jazzorkester, hvorfor
selvcoaching er „op på tangenterne“ – og hvordan taxachauffører i London giver håb om at gøre larver til sommerfugle i dit liv

Alle mennesker udvikler sig hele livet. Erfaringer former, beriger og frustrerer. Det, der var sandt for dig som yngre, ser næppe helt ud på samme måde i dag. Og du kan roligt regne med, at rejsen fortsætter.

Kierkegaard skrev, at „livet forstås baglæns, men leves forlæns“.¹ Den oplevelse deler mange. Lidt på afstand af livets begivenheder ser vi dem i et mere afklaret lys. Vi ser helheden; hvad begivenhederne bragte med sig, og hvor vi drog hen derfra. Gennem selvcoaching er det muligt at bringe en god portion af den forståelse fra din fremtid til din nutid. Det vil denne bog sætte dig i stand til. Du vil komme et spadestik dybere ved at kende dine værdier, dine mål og dine succeser. Du vil lære at lægge mærke til dine tanker, følelser og kropslige reaktioner. Du vil få indsigt i, hvilke „briller“ du har på, når du kigger på verden omkring dig – og du vil lære at forme verden omkring dig gennem din vision. Når du ved, hvor du kommer fra, og hvor du er på vej hen, får dit liv en meningsfuld rød tråd – du forstår og lærer. Gennem hele bogen vil du forstå, hvordan du kan få din hjerne til at arbejde med på den forandring, du ønsker. Hjernen rummer nemlig nøglen til din succes.

Bogen, du har i hånden, har en høj ambition: at du forstår, lærer og skaber forandring via selvcoaching. Den rummer, hvad du bør vide for at kunne coache dig selv med effekt. Måske er du rutineret udi coaching, måske er du begynder? Uanset dine forudsætninger giver denne bog dig en nyttig model til at coache dig selv – og en præcis forståelse af, hvad der sker i din hjerne, når du bruger modellen.

Det unikke er, at bogen kombinerer hjerneforskning og selvcoaching. Hvad sker der egentlig i hjernen, og med din tænkeevne, når du forsøger at skabe forandring? Hvad bør du vide, når du vil skabe forandring? Hvordan går du til dig selv på en måde, der fremmer resultater og øger sandsynligheden for, at du lykkes? Hjerneforskningen ved allerede meget om menneskers hjerner. Og alligevel er opdagelsen kun lige begyndt. Mange af de allervigtigste erkendelser om hjernens måde at fungere på er nemlig gjort inden for de seneste fem til 10 år. Så det er et felt i konstant udvikling – ligesom hjernen selv.

Hvad er coaching?

Lad os allerførst kigge på, hvad coaching er for noget. Coaching er en samtaleform, der baserer sig på en grundlæggende tillid til, at de bedste svar og løsninger skabes hos den enkelte.² Med coaching „undgår man de gode gamle råd og diverse vejledninger og instruktioner om, hvordan man skal løse aktuelle opgaver“.³I stedet frigives den enkeltes kreative potentiale. Det baner vej for læring, udvikling og nye strategier. Coaching „hjælper mennesker til at lære frem for at undervise dem“.⁴ Med andre ord bringer det mennesker ind i en selvrefleksiv og læringslysten tilstand – og giver mod til at udforske, hvordan ting kan gøres anderledes. Coaching kan hjælpe mennesker til mere meningsfulde liv; herunder at skabe noget, som har mening for andre end dem selv.

Den franske filosof Jean-Paul Sartre beskrev i 1940’erne,⁵ at når mennesker står foran skilleveje i deres liv og vælger, hvilke rådgivere de vil bruge, så beslutter de allerede der, i hvilken retning de vil præges. Andre mennesker har nemlig „dagsordener“, og dem præges du af, når du modtager råd. Meget af den velmente rådgivning, du får fra andre – i dine professionelle og private netværk – fortæller mest om, hvordan verden ser ud for den, der giver rådet. Om du vælger den ene, anden eller tredje rådgiver, rummer dermed kimen til dit endelige valg. Det efterlader et stort behov for en samtaleform som coaching, hvor coachen ikke har noget i klemme, men inviterer til udforskning af fokuspersonens eget „landkort“⁶ og udfordrer på en nærværende og respektfuld måde.

Coaching bygger på teorier, der ser læring og udvikling som en naturlig del af menneskers liv. Målet med coaching er i høj grad „selvregulering“;⁷ det vil sige at du bliver i stand til konstruktivt at regulere dine egne tanker, følelser og handlinger. Det er ikke meningen, at du skal blive afhængig af din coach og indløse et „livstidsabonnement“. Tværtimod er det meningen, at du bliver mere fleksibel og får flere tangenter at spille på.

Når coaching-processer er succesfulde, lærer du som fokusperson at lære. Af situationer. Af dine egne evner og strategier. Af relationer. Af din omgangskreds. Af rollemodeller. Når du genkender mønstre i dit liv og suger læring af situationer, bliver du i stand til at kopiere succeserne og anvende dem i andre situationer – samt navigere uden om det, der virker mindre godt.

Se scenarierne for dig:

»    I det ene får du et konkret råd, som vil virke mere eller mindre godt for dig i den givne situation.

»    I det andet træner du dig selv op til at lære at lære, på tværs af situationer i livet.

Alle menneskers liv rummer med sikkerhed det første scenario. Men ikke alles rummer det andet. Når du supplerer dit liv med det andet scenario, vil du opdage, at du får en langt dybere og mere grundfæstet udvikling. Kort sagt er coaching og selvcoaching en god investering.

Den coachende samtale har flere karakteristika, som adskiller den fra de fleste andre samtaler. Den har sin primære opmærksomhed på nutiden og fremtiden⁸ og inddrager ressourcer, læring og succesoplevelser fra fortiden. Den lader målet og visionen, snarere end problemet, styre samtalen. Det vil sige i stedet for, at samtalen handler om: „Hvad er dit problem? Hvor længe har du haft det? Og hvorfor har du det?“, handler den om: „Hvad er dit mål? Hvad vil det give dig at nå målet? Og hvilke af dine ressourcer kan du bruge?“

Dermed giver du opmærksomhed til der, hvor du vil hen, snarere end til den situation, du vil væk fra (se også Tanker og Perception).

Hvad er selvcoaching?

Du kan godt bruge bogen her til at blive bedre til at coache andre. Men formålet er faktisk, at du opbygger evnen til at coache dig selv, det vil sige at du lærer at stille spørgsmålene og finde svarene selv. Det kræver, at du har lyst og tør gå nysgerrigt til dig selv for at fremme selvrefleksion, læring og anderledes adfærd.

Som selvcoach skal du i virkeligheden tage dig selv i hånden og blive din egen bedste motivator. Det er en stor udfordring. Men det er en kompetence, der er værd at opbygge – for det bliver en investering for livet, der vil påvirke alt samspil, du har med dig selv fra nu af. Husk på, at du har samspil med dig selv hele tiden. Og at kvaliteten af dit samspil med dig selv i høj grad bestemmer dit samspil med andre. Et eksempel: Hvis du fortæller dig selv, at du „ikke hører hjemme“ i et selskab, så vil du føle dig akavet og være enten tilbageholdende eller overengageret (snarere end ægte) i din kontakt. Du vil komme til at høre mindre godt hjemme i selskabet, fordi du føler dig akavet, og fordi din adfærd bliver karikeret. Din indre virkelighed bliver altså din ydre virkelighed. Dine billeder af dig selv, andre og verden bliver ofte selvopfyldende profetier.

Er du i dag god til at lære af livet? Har du tillid til, at løsningerne findes, og tålmodighed til at finde dem? Har du mange tangenter at spille på? Er du fleksibel? Har du fokus på mål og på, hvor du vil hen – frem for på „problemer“ og på, hvad der forhindrer? Er du til stede i nutiden og optimistisk om fremtiden – eller sidder du fast i fortiden? Kan du gå konstruktivt til dig selv? Gennem bogen her får du hjælp til effektiv personlig forandring via selvcoaching.

Evnen til selvcoaching er afgørende af flere grunde.

For det første er selvregulering som nævnt vigtigt – og det optræner du i høj grad gennem hjernebaseret selvcoaching. Når du kan regulere dig selv, erkender du det gamle mundheld om, at det ikke, er hvordan man har det, men hvordan man ta’r det. Uanset situationen er det dig, der er „kaptajn på skibet“, og du vil kunne bruge teknikkerne fra bogen her til at sikre balance, ro, energi, fremdrift, eller hvad der nu måtte være dit mål i en given situation.

For det andet er du sammen med dig selv hele tiden. Sikken en forskel, det vil skabe, når du ved, hvordan du coacher dig selv! Lad os et øjeblik antage, at du sideløbende med din læring her også har en coach. Du har måske en coaching-session af en times varighed hver 14. dag – et realistisk set-up. Det indebærer, at for hver gang du bliver coachet i en time, har du 335 timer uden coachen ved din side; hvor din forandring i høj grad er afhængig af din evne til at selvcoache.

For det tredje oplever stadig flere en forventning om selvledelse i deres arbejde. Du skal kunne planlægge, gennemføre og udvikle dit arbejde selvstændigt – med virksomhedens mål og værdier for øje. Ledelse kan være rigtig mange ting; det ved du sikkert alt om. Og man kan godt lede gennem hårde vurderinger, bryske kommandoer og „pisk“. Forhåbentlig er det ikke den form for ledelse, du oplever fra din nærmeste leder. Alligevel er det ofte den form for ledelse, mennesker tilbyder sig selv. Kravler man ind i hovedet på folk, er mange deres egen allerværste kritiker. At kunne lede sig selv til gode resultater er altså ikke det samme som at kunne gøre det konstruktivt, effektfuldt og med et smil i øjenkrogen. Det vil vi gerne lære dig at gøre – på hjernens præmisser. Så giver dit personlige lederskab nemlig både resultater, gennemslagskraft og glæde!

„Jeg ved da en masse om krybdyrhjernen og pattedyrhjernen allerede – hvad mere skal jeg vide?“, siger du måske. I givet fald vil du få dig en overraskelse her. For ideen om krybdyrhjernen er forældet, udraderet – en god historie med sjove billeder. Nogle forskere mente engang, at jo længere ned i hjernen man „gravede“, des længere tilbage i menneskets udviklingshistorie rejste man – og den civiliserede cortex omkransede de mere basale og primitive funktioner.⁹ Har du hørt denne populære historie, så skal du i gang med at revidere dit billede af hjernen. Hjernen er nemlig hverken evolutionært lagdelt eller særlig modulopbygget. Den fungerer som et netværk; langt mere komplekst og fascinerende, end du kan forestille dig.

„Vi er, som vi er. Al den snak om forandring er bare varm luft,“ vil andre måske sige. Men det er faktisk bevist, at vores hjerner er plastiske, det vil sige formbare. De hjerneceller, du bruger til at foretage en aktivitet i dag, er ikke præcis de samme, som dem du vil bruge, når du laver den samme aktivitet om to uger. Ja, faktisk vil din hjerne heller ikke engang se ud på samme måde før og efter, du har læst denne bog. Du udvikler din hjerne hele tiden gennem de valg, du træffer; gennem det, du „træner“ til hverdag. Taxachaufførerne i Londons sorte taxaer er et sjovt eksempel på hjernens formbarhed. Chaufførerne oplæres i to til fire år for at kende alle veje, ruter og attraktioner inden for en radius af 10 km fra centrum. Det er bevist, at deres hjerner har udviklet en større højre hippocampus (og dermed rumlig hukommelse) end andre. Og at jo længere tid taxachaufførerne har trænet, des større er dette område i hjernen.¹⁰ Gad vide, hvad du træner i din hverdag? Og gad vide, hvilke dele af din hjerne der er mere „veltrænede“ end andre?

Doidge kalder det „en af de mest ekstraordinære opdagelser i det 20. århundrede“, at træning, læring og handling „kan tænde og slukke vores gener og dermed forme vores hjerneanatomi og adfærd“.¹¹ Ramachandran kalder hjerneforskningens opdagelser i de seneste år for „den femte revolution“¹² Sikkert er det, at de ca. 1300 gram væv, der befinder sig mellem vores ører, i den grad har betydning for os som mennesker – og at hjernevidenskaben kun lige er gået i gang med at varme op til de store erkendelser. Gennem bogen her forstår du en flig – men en meget vigtig flig – af dette.

Selvcoachingens otte tangenter

Bogen kombinerer coaching og hjerneforskning. I dag ved man som nævnt rigtig meget om, hvordan hjernen fungerer. Hvad der virker, og hvad der ikke virker. Og da hjernen er helt central for din funktionsevne og din succes, er det alfa og omega, at du ved, hvordan du håndterer den på en konstruktiv måde, så den bliver din hjælper i stedet for din modstander. Gennem bogens forløb vil du ikke blot forstå, hvordan du coacher dig selv, men også hvorfor du skal gøre det på netop den måde.

Modellen, vi har udviklet, og som du vil lære at bruge, har rødder i musikken. Det er ikke så underligt. For vores hjerner fungerer faktisk som et jazzorkester. De 100 milliarder hjerneceller forbindes spontant med hinanden. De forbindelser, der bliver brugt hyppigt, bliver stærkere. De forbindelser, der bruges sjældent eller aldrig, visner bort og forsvinder. Det er hjernens „use it or lose itprincip“: Brug det eller mist det! Enten spiller du med, eller også er du ude; den enkelte celle styrkes i samspillet med andre. Områder i hjernen kan træde frem og være „solister“ for en kort bemærkning for herefter at blive menigt medlem af ensemblet igen.

For få år siden mente man, at hjernens struktur var givet, og at der var specifikke centre for sprog, følelser, syn, balance osv. Man mente, at de enkelte funktioner var placeret bestemte steder i hjernen. Denne antagelse gælder kun for helt elementære sansemæssige og motoriske funktioner, mens en funktion som sprog eller balance er en sammensat funktion, der bygger på holdarbejde mellem mange forskellige dele af hjernen; dele, som kan spille sammen på vidt forskellig måde. Derfor varierer opbygningen af sprog fra person til person. Og sprogets struktur forandrer sig hele tiden i forhold til de ydre udfordringer.

I dag ved man, at hjernen konstant reorganiserer sig. Og at funktioner, vi mister, i en vis udstrækning kan trænes op igen ved hjælp af andre dele af hjernen. Moderne hjerneforskere leder ikke længere efter hjernens „dirigent“ i betydningen en hierarkisk ledelse, men undersøger snarere de principper, der gør det muligt, at milliarder af hjerneceller kan koordinere deres aktivitet på en meningsfuld og harmonisk måde. Det er her, jazzorkesteret kommer ind. For lytter du til et sådant orkester, lægger du mærke til „ensemble-kunsten“: kunsten at opnå et unikt resultat med de midler, der er til rådighed på et givet tidspunkt. Ingen af medlemmerne er over eller under hinanden, men alle er fælles om at udføre opgaven. Og resultatet er et helstøbt, velfungerende stykke musik, som varierer betragteligt fra gang til gang.

Vores model for selvcoaching henter inspiration fra klaverets tangenter. Modellen består af otte tangenter (en oktav, som det kaldes inden for musikken), og dem vil du lære at spille på. Det fantastiske ved at lære at spille klaver er, at du lynhurtigt kan spille „Prinsesse Toben“, at du få sider længere fremme lærer „Bjældeklang“, og at det derefter går slag i slag: Du lærer at kombinere tangenter til en mageløs klang. Du træner din fingerfærdighed. Du udvikler din sans for musikkens elementer; styrker dit gehør. Du lærer at arbejde bevidst med pauser, for musikken ligger i lige så høj grad mellem tonerne. Stille og roligt opbygger du ny kompetence og fleksibilitet.

Naturligvis spiller du mere flydende og med større overblik efter et halvt års træning, men din indsats er meningsfuld og effektfuld fra start. Sådan er det også med de otte tangenter i selvcoaching: Du kan med det samme anvende dem. Du kan begynde med at coache dig selv i dag! Og gennem din træning og erfaring bliver du bedre og bedre til at kombinere dine „tangenter“ og mere varieret i dit „spil“. Nogle af tangenterne kender og bruger du måske allerede. Men måske har du brug for at aflære lidt og tillære noget andet?

Vi har gjort musikken til en metafor¹³ for at understøtte en bestemt måde at se mennesket på: Mange dele spiller sammen, men helheden er mere end summen af de enkelte dele. Når flere elementer spiller sammen, og mindst én af dem er uberegnelig, taler man om „kompleksitet“. Vi er komplekse som mennesker. Dit liv er komplekst og rummer usikkerhed; det kan du være sikker på. Har du styr på alle elementer, og kan de beregnes, er der ikke tale om liv, men om et mekanisk system. Den mekaniske tænkning garderer dig mod overraskelser, mens den vitale kompleksitetstænkning er åben for overraskelser, fordi du dermed accepterer usikkerhed som et grundvilkår i tilværelsen. Men der er, som du vil se senere i bogen, en anden grund til at fremhæve metaforen: Den er en afgørende forudsætning for vores tænkning og for den måde, vort sprog er bygget op på.

Bogen her gør dig i stand til at undres og til at håndtere den usikkerhed, der opstår, når du vil søge nye veje. Glæde er en vigtig drivkraft, og du skal opleve, at der er glæde både i usikkerheden og sikkerheden, men at de klinger forskelligt.

De otte tangenter i bogen har vi kaldt:

Tangenterne er et udtryk for de hjernefunktioner, du særligt skal blive dus med for at blive en selvcoachende person. Deres rækkefølge betyder ikke, at tonerne skal spilles sådan altid. Det gør man jo heller ikke på et klaver. Du kan vælge at starte med at læse lige præcis det kapitel, du har mest puls på. Og så kan du gå videre til det næste, du er tiltrukket af. Du behøver altså ikke læse fra A til Å. Vælger du at læse i din helt egen rækkefølge, er du faktisk blevet medskaber af bogen, og du er i fuld gang med at spinde dit eget net. Og så arbejder du, ligesom hjernen kunne finde på det, når den improviserer med sine mange muligheder. Fascinerende, ikke?

I coaching og selvcoaching er handling og refleksion nøglebegreber. De er også integreret i modellen. For når du spiller på tangenterne, er du i fuld gang med at handle. Og når du betragter dit eget spil (visuelt, auditivt eller kinæstetisk¹⁴), så reflekterer du samtidig. Og jo mere excellent du bliver til spillet, des mere vil handling og refleksion blive ét. Sådan er det for excellente musikere – de reflekterer, mens de spiller – og sådan vil det også blive for dig en dag.

Du skal huske på, at handling og refleksion ikke er det samme; men du skal bringe det til at være to sider af samme sag. Nogle mennesker handler så meget og så hurtigt, at de aldrig når til refleksionen. Andre reflekterer og reflekterer men kommer ikke „ud af starthullerne“. Vi behøver næppe skrive, at du skal lære at slå den rette tone an: en nyttig balance mellem handling og refleksion; det resultatskabende og perspektivskabende. Kun du kan høre, hvornår dine toner klinger bedst!

Hvad er forandring?

Bogen, du sidder med i hænderne, hedder: „Coach dig selv – og få hjernen med til en forandring“. Forandring er et nøgleord; det ord, der binder hjernen og selvcoaching sammen.

Forskerne ved, at trænede og stimulerede hjerneceller udvikler 25 procent flere forbindelser til hinanden og vokser i størrelse og blodtilførsel. Det kan ske både tidligt og sent i livet, selvom forandringerne ikke sker lige så hurtigt i en ældre som i en yngre person.¹⁵ Faktum er, at du kan forandre dig – uanset alder. Men du skal selvfølgelig vide, at det ikke nødvendigvis sker med et snuptag. Du skal dog også vide, at det ofte sker med et snuptag: En ny erkendelse, et lille bitte „skru på en knap“ – og det, der virkede uoverstigeligt, uoverkommeligt, urealistisk, har pludselig ændret form, og du er i fuld gang med at gøre noget andet end det, du plejer. Coachingens erfaringshistorie er spækket med eksempler på begge dele: stabil træning og eksperimenter – samt erkendelsesspring, som pludselig forandrer synet på dine muligheder, dig selv og din omverden.

Forandring i dit liv kan ske som „den lille forandring“, hvor du langsomt bliver bedre til det, du er i gang med at udvikle, og skridt for skridt bygger videre på det kendte. Det kaldes også en assimilativ proces eller inkrementel forandring.

Men forandring optræder også, når noget, der var på en bestemt måde, bliver noget andet. Det sker, når du ændrer en tanke, følelse, handling eller vane og ikke falder tilbage i det gamle mønster igen. Det kalder man også for en akkommodativ proces eller radikal forandring.

For at uddybe disse begreber mere kan det være nyttigt at skelne mellem fire former for bevægelse:¹⁶

»    Afveksling: Når du gør noget andet, end du plejer at gøre (hvis du kører en anden vej til arbejde eller tager tøj på med lukkede øjne). En afveksling er en inspirationskilde til forandring (og den træner din hjernes fleksibilitet), men den rummer ingen garanti for, at forandringen sker.

»    Forandring: Når du ændrer en tanke, en følelse, en handling eller en vane og ikke falder tilbage i det gamle mønster, som vi ellers ville gøre, hvis det alene var en afveksling. Forandring er kendetegnet ved, at du kan genkende udgangspunktet (modsat forvandling nedenfor). Den nye strategi er dukket op, men den gamle eksisterer stadig. Her er der tale om en assimilativ, inkrementel proces. Hvis den nye strategi skal dukke op, samtidig med at den gamle strategi forsvinder, så taler vi om forvandling.

»    Forvandling: Når noget forvandles, kan du ikke længere se udgangspunktet (modsat forandring). En larve bliver til en sommerfugl. En forvandling indebærer en form for kvantespring; at noget bliver til noget grundlæggende andet. Her er der tale om en akkommodativ, radikal proces. Forandring og forvandling er tidsafgrænsede processer. Udvikling er derimod en vedvarende proces.

»    Udvikling: Udvikling kan både være et tilbageskridt og et fremskridt. Det er et fremskridt, når noget bevæger sig fra et relativt simpelt stadium til et mere avanceret, modent eller komplekst trin. Udvikling er også kunsten at forbedre eller vokse gennem at udbrede, forstørre eller raffinere. Det er kunsten at foretage relevante valg med et vigtigt mål for øje. Arterne udvikler sig gennem relevante valg og stor fleksibilitet. De har overlevelse for øje. Men du udvikler dig også, når du træffer valg i dit liv, og når du giver næring til visse mål frem for andre.

At skabe forandring i dit liv indebærer at træffe valg. Faktisk træffer du valg hele tiden. Tilvalg og fravalg.

Hvert minut rummer en kæmpe palet af ting, du kunne gøre eller sige. Du beslutter, hvordan du opfatter ting – og hvilken mening du udleder af de „tegn“, du støder på i livet.¹⁷ Ved at vælge noget på denne palet vælger du en hulens masse fra. Når du arbejder med dig selv gennem selvcoaching, er du inde at røre ved ét af menneskets eksistentielle vilkår: at magte de mange valgmuligheder; at træffe valget; at stå ved usikkerheden ved at have valgt noget frem for noget andet; at lære af valgene; og at lære at vælge endnu mere hensigtsmæssigt næste gang. Det forudsætter to ting: at du kender dig selv, og at du har en ide om, hvad du vil. Begge dele vil du bygge op ved hjælp af bogen her.

Bogen vil også optræne din fleksibilitet. Tilpasning er nemlig essentiel for alt liv. For liv vil udvikle sig, og udvikling kræver et bøjeligt sind: at du kan skifte strategi, afhængigt af en situations krav. At du kan forandre omstændighederne, når det er nødvendigt.

På nuværende tidspunkt i dit liv kan du have en større eller mindre fleksibilitet.

Prøv f.eks. at skrive dit navn på et stykke papir.

Og skriv derefter dit navn igen – nu blot med den anden hånd.

Let?

Svært?

Anderledes?

Nogle mennesker siger, at de skriver lige godt med begge hænder, og at oplevelsen ikke er væsentlig anderledes, om de skriver med højre eller venstre. Men de fleste fortæller, at de har et bedre „tag“ med den ene hånd; at det føles naturligt og flydende at skrive med den foretrukne hånd.

Men hvad gør de små børn? For dem er det et fedt, om de skriver med højre eller venstre hånd. Kompetencen er relativt lav (sammenlignet med, når en voksen skriver), men fleksibiliteten er høj. Det lille barns hjerne er ikke begyndt at specialisere sig endnu. Vores mere specialiserede voksenhjerner har vundet i dybden, men mistet i bredden.¹⁸

På samme måde kan din fleksibilitet være større eller mindre på andre områder af dit liv. Det er dog aldrig for sent at optræne den. Og det er i høj grad det, der er formålet med coaching og selvcoaching. Gennem større fleksibilitet opnår du større frihed, flere valgmuligheder og bedre resultater, fordi du kan tilpasse dig situationer og trække på kreative strategier.

Bogens opbygning

Efter introduktionskapitlet her rummer bogen en grundig præsentation af hver af de otte tangenter. Kapitlerne vil hver især belyse, hvad tangenten består af, hvad i hjernens funktionsmåde der understøtter og forklarer netop dette, samt hvordan du spiller på tangenten.

Herefter har vi samlet den vigtigste viden om selvcoaching og hjernen i „Selvcoaching“ – et godt afsæt for din udforskning. Derefter har vi skrevet et kapitel om, hvordan du bruger din nye viden i praksis. Vi kalder det „Spil på tangenterne“ for at understrege handlingsaspektet. Kapitlet er bygget op omkring en række cases og giver dig konkret inspiration til at gå ud og spille på tangenterne.

Bogens opbygning ser således ud:

Vi håber, at du sidder godt og behageligt. Og at du smiler. Vidste du, at når man smiler, inden man går i gang med en opgave eller ny læring, så præsterer man 60 procent bedre? Omvendt håber vi ikke, at du sidder for behageligt. For hvis du tror, du skal læne dig tilbage og læse bogen passivt fra start til slut, må vi korrigere allerede her. Denne bog er ikke en kogebog i selvcoaching, selvom du får vejledning og gode strategier. Du skal selv tænke med, og du skal lære at lære. Derfor skal vi også have vækket din indre filosof, for hvis vi bare instruerer dig, bliver du aldrig selvkørende. Al forskning viser, at du lærer bedst, når du konstant bygger bro mellem det, du lærer, og dine egne erfaringer – og når du selv arbejder læringen „ind under huden“.

Der er ingen hurtige fix i coaching. Det er ikke sådan, at du bare stikker armen frem og får en magisk indsprøjtning – og vupti, så er dit liv forandret. Du skal arbejde, du skal udforske, og du skal investere!

Noter

Introduktion

1   Kirkegaard, S.: Citat fra Journalen JJ:167 (1843). Søren Kierkegaards Skrifter, udg. af Søren Kierkegaard Forskningscenteret, bd. 1-12, 17-24, Kbh. 1997-, bd. 18, s. 194.

2   Prehn, A. og K. Gørtz: Coaching i Perspektiv. Hans Reitzels Forlag, 2008, s. 12.

3   Stelter, R.: Coaching – læring og udvikling. Psykologisk Forlag, 2002, s. 11.

4   Whitmore, J.: Coaching på jobbet. Peter Asschenfeldts nye Forlag, 1996, s. 19.

5   Sartre, J.-P.: Existentialism & Humanism. Methuen, 1948, s. 35ff.

6   „Landkort“ er det, du navigerer efter i livet. Det er formet af dine hidtidige erfaringer og fortolkninger, dine forventninger, dine nederlag og sejre, din frygt og dit mod, dine sociale fællesskaber, dine overbevisninger, teorier og kultur. Samlet set giver det en indsigt, der „farver“ dine oplevelser og dine valg. Vi har alle sammen landkort. Og vi har det med at opfatte dem som „sandheder“, selvom nærmere udforskning viser, at de er temmelig relative. Det, der er „sandheden“ for ét menneske, er det ikke for et andet.

7   Se f.eks. Stelter, R.: Coaching – læring og udvikling. Psykologisk Forlag, 2002, s. 37.

8   Gjerde, S.: Coaching – hvad, hvorfor, hvordan. Forlaget Samfundslitteratur, 2006,
s. 27.

9   Se bl.a. Lehrer, J.: The Decisive Moment. Canongate, 2009, hvor han gør op med denne forestilling.

10   Jf. Wellcome Department of Imaging Neuroscience. Læs evt. mere på: www.wellcome.ac.uk/News/2004/Features/WTX032958.htm eller i Schwartz, J. et al.: The Mind and the Brain – Neuroplasticity and the Power of Mental Force. Harper Perennial, 2002, s. 250ff.

11   Norman Doidge hører til blandt de mest vidende inden for feltet neuroplasticitet. Neuroplasticitet er et stærkt voksende videnskabeligt felt. Neuro står for „neuron“, et andet ord for nervecellerne i vores hjerner og nervesystemer. Plastic står for „foranderlig, letbearbejdelig, modificerbar“ (Doidge, N: The Brain That Changes Itself. Penguin Books, 2007).

12   Frank, L.: Den femte revolution. Gyldendal, 2007. Den femte revolution er „det seneste i rækken af videnskabelige tigerspring, som har væltet verdensbilleder og dermed skabt mentale og samfundsmæssige skred“, som Frank skriver, s. 21. De fem revolutioner er: 1. Kopernikus’ konstatering i 1500-tallet af, at jorden ikke er universets centrum, men blot én af mange planeter, der kredser omkring solen. 2. Darwins teori i 1800-tallet om, at alle levende væsener nedstammer fra samme primitive form og har udviklet sig derfra. 3. Freuds arbejde i begyndelsen af 1900-tallet med at studere menneskesindet som en objektiv enhed, med alle dens krinkelkroge og ubevidste kræfter. 4. Watson og Cricks dna-revolution i midten af 1900-tallet, der afdækkede arvemassens struktur og muliggjorde skabelse og manipulation af liv efter menneskets forgodtbefindende. 5. Hjerneforskningens opdagelser i slutningen af 1900-tallet, som forankrer mange fænomener i hjernens våde cellesubstans, og som konstaterer, at hjernen kan forandre sig hele livet.

13   En metafor er et overført eller billedligt udtryk for noget.

14   „Visuelt“ knytter sig til synssansen, „auditivt“ til høresansen og „kinæstetisk“ til følesansen.

15   Doidge, N.: The Brain That Changes Itself. Penguin Books, 2007, s. 43.

16   Se også Wiese, T.: Bryd vanen og nå dine mål. Jyllands-Postens Forlag, 2005,s. 25-26.

17   Sartre, J.-P.: Existentialism & Humanism. Methuen, 1948, s.38

18   Antallet af forbindelser (synapser) er 50 procent større i et barns hjerne end i en voksens. Når vi når ungdommen, begynder en kraftig beskæring i hjernen: De synaptiske forbindelser og hjerneceller, der ikke bliver brugt i stort omfang, skæres væk: „et klassisk eksempel på, use it or lose it‘“ (Doidge, 2007).

Coach dig selv – og få hjernen med til en forandring
Kjeld Fredens og Anette Prehn

1. e-bogsudgave 2011

ePub-produktion: BookPartnerMedia, København

Omslag af Karin Friis Hansen

ISBN 978-87-02-10858-3

© Gyldendal 2009

Denne bog er beskyttet af lov om ophavsret.
Kopiering til andet end personlig brug må kun ske efter aftale med forlag og forfatter.

www.GyldendalBusiness.dk

www.gyldendal.dk