Louise L. Hay

Kærlighedens kraft
(Prøve)

Borgen

Dedikation

Med kærlighed dedikerer jeg denne bog til alle, som har deltaget i mine kurser og træningsprogrammer, lærerne på mine kurser, mine medarbejdere på Hay House, de stærke mennesker på Hayride, alle de vidunderlige mennesker, som har skrevet til mig gennem årene, og til Linda Carwin Tomchin, hvis hjælp og forslag til denne bogs udformning har været uundværlig. Mit hjerte er vokset så meget ved at møde hver eneste af Jer.

Forord

Der er ganske megen information i denne bog. Tro ikke, at du skal kunne tage imod det hele på en gang. Visse ideer vil springe dig i møde. Arbejd først med de ideer. Hvis jeg siger noget, som du ikke er enig med mig i, så ignorer det. Hvis du får blot én god idé fra denne bog og kan bruge den til at forbedre dit livs kvalitet, så føler jeg mig berigtiget i at skrive den.

Når du læser, vil du bemærke, at jeg bruger mange udtryk såsom Kraft, Intelligens, Uendelige Sind, Højere Kraft, Gud, Universel Kraft, Indre Visdom … og så videre. Det gøres for at vise dig, at der ikke er nogen grænser for, hvad du kan vælge at kalde den Kraft, der styrer Universet, og som også er inden i dig. Hvis et af navnene forstyrrer dig, så erstat det med et andet, som føles rigtigt for dig. Før i tiden, når jeg læste en bog, overstregede jeg endda de ord og navne, jeg ikke brød mig om, og erstattede dem med andre, som jeg bedre kunne lide. Du kan gøre det samme.

Du vil også bemærke, at jeg staver to ord anderledes end normalt. Sygdoms-ubalance staves u-balanceI og angiver alt, som ikke er i harmoni med dig og dine omgivelser. AIDS staves med små bogstaver – aids, for at mindske ordets styrke og dermed u-balancen. Den idé blev oprindeligt fremført af præsten Stephan Pieters. Vi på Hay House støtter ubetinget denne opfattelse og opfordrer vore læsere til det samme.

Denne bog blev skrevet som en udvidelse af Helbred Dit Liv. Tiden er gået, siden jeg skrev den bog og mange nye ideer har vist sig for mig. Jeg ønsker at dele disse ideer med alle jer, som gennem årene har skrevet efter yderligere information. Det er vigtigt, føler jeg, at være opmærksom på, at Kraften, som vi alle søger »derude«, også er inden i os, let tilgængelig og til at benytte på enhver positiv måde. Måtte denne bog vise dig, hvor megen styrke du i virkeligheden har.

Noter

I O.a.: »Disease« betyder normalt sygdom, og »dis-ease« u-tilpas. Vi har søgt at bevare forfatterens intention ved at undgå ordet sygdom og oversætte »dis-ease« med henholdvis u-tilpas og u-balance efter den sammenhæng, hvori det indgår.

Indledning

Jeg er ikke en healer. Jeg helbreder ingen. Jeg ser mig selv som et trinbræt på en vej til selv-opdagelse. Ved at undervise mennesker i at elske sig selv, skaber jeg et rum, hvor mennesker kan opdage, hvor utroligt vidunderlige de er. Det er alt, hvad jeg gør. Jeg er en person, der giver mennesker opbakning. Jeg hjælper folk med at få styr på deres liv. Jeg hjælper dem med at opdage deres egen styrke, deres indre visdom og stærke sider. Jeg hjælper dem med at få blokeringer og barrierer af vejen, så de kan elske sig selv uanset hvilke omstændigheder, de gennemlever lige nu. Det betyder ikke, at vi aldrig får problemer, men det er måden, hvorpå vi reagerer over for problemerne, der gør en umådelig forskel.

Efter mange års individuelt arbejde med klienter og hundredevis af kurser rundt omkring i verden har jeg fundet ud af, at der kun er én ting, der helbreder ethvert problem, og det er at elske dig selv. Når mennesker begynder at elske sig selv lidt mere dag for dag, er det forbløffende, hvor meget deres liv forbedres. De føler sig bedre tilpas. De får de jobs, som de gerne vil have. De har de penge, de har brug for. Enten forbedres deres forhold, eller de negative opløses og nye begynder. Det er en meget enkel forudsætning – at elske dig selv. Jeg er blevet kritiseret for at forenkle for meget, og jeg har opdaget, at de enkle ting oftest er de mest dybtgående.

Der var en, der for nylig sagde: »Du gav mig den mest vidunderlige gave – du gav mig mig selv.« Vi er mange, der skjuler os for os selv, og vi ved ikke engang, hvem vi er. Vi ved ikke, hvad vi føler eller hvad vi ønsker. Livet er en opdagelsesrejse i vores eget selv. At være oplyst er for mig det samme som at søge indad og derfra erkende hvem eller hvad, vi er, og at vide, at vi har evnen til at forandre os til det bedre gennem at elske og passe på os selv. Det er ikke selvisk at elske os selv. Det renser os, så vi kan elske os selv nok til at elske andre mennesker. Vi kan virkelig hjælpe planeten, når vi kommer fra et individuelt fundament af stor glæde og kærlighed.

Den Kraft, som skabte dette utrolige Univers, er ofte blevet beskrevet som kærlighed. Gud er kærlighed. Vi har ofte hørt udtalelsen: Kærlighed får verden til at dreje rundt. Det er alt sammen sandt. Kærlighed holder sammen på hele Universet.

For mig er kærlighed dyb værdsættelse. Når jeg taler om at elske os selv, mener jeg at have en dyb værdsættelse af den, vi er. Vi accepterer alle de forskellige dele af os selv – vores små særheder, det, vi skammer os over, det, vi ikke er så gode til, og også alle de vidunderlige kvaliteter. Vi accepterer kærligt hele pakken. Betingelsesløst.

Uheldigvis vil mange af os ikke elske os selv, førend vi har tabt os i vægt, fået et job, en lønforhøjelse, en kæreste eller noget andet. Vi sætter ofte betingelser for vores kærlighed. Men vi kan forandre os. Vi kan elske os selv, som vi er lige nu!

Der er også mangel på kærlighed på planeten som helhed. Jeg tror, at hele vores planet har en u-balance kaldet aids, og at flere og flere mennesker dør hver dag. Denne fysiske udfordring har givet os mulighed for at overvinde forhindringer, se videre end vores moralnormer, vores religiøse og politiske forskelle og åbne vores hjerter. Jo flere vi er, der kan gøre det, jo hurtigere vil vi finde svarene.

Vi er midt i en enorm individuel og global forandring. Jeg tror, at alle, som lever nu i denne periode, har valgt at være her for at være en del af disse forandringer, for at skabe forandring, og for at forvandle verden fra den hidtidige livsstil til en mere fredfyldt og kærlig eksistens. I Fiskens Tidsalder ledte vi efter vores frelser »derude«: »Frels mig. Frels mig. Sørg for mig.« Nu bevæger vi os ind i Vandmandens Tidsalder og lærer at gå ind i os selv for at finde vores frelser. Vi er den kraft, som vi har søgt efter. Det er os, der styrer vores liv.

Hvis du ikke er villig til at elske dig selv i dag, så vil du ikke elske dig selv i morgen, hvad du end bruger som undskyldning i dag, vil stadig gælde i morgen. Måske vil du bruge den samme undskyldning om tyve år og endda forlade dette liv med den samme undskyldning i behold. Det er i dag, du kan elske dig selv totalt og uden forventninger.

Jeg ønsker at hjælpe med til at skabe en verden, hvor vi trygt kan elske hinanden, hvor vi kan udtrykke, hvem vi er, og blive elsket og accepteret af mennesker omkring os uden vurderinger, kritik og fordomme. Kærlighed begynder hjemme. Biblen siger: »Elsk din næste som dig selv.« Alt for ofte glemmer vi de sidste ord – som dig selv. Vi kan virkelig ikke elske nogen derude, medmindre kærligheden begynder inden i os selv. Egen-kærlighed er den vigtigste gave, vi kan give os selv, for når vi elsker den, vi er, skader vi ikke os selv eller nogen andre. Med indre fred ville der ikke være krige, ingen bander, ingen terrorister og ingen hjemløse. Der ville ikke være u-balance, ingen aids, ingen kræft, ingen fattigdom og ingen sult. Så dette er efter min mening recepten på fred i verden: at have fred med os selv. Fred, forståelse, medfølelse, tilgivelse og først og fremmest kærlighed. Vi har styrken inden i os til at skabe disse forandringer.

Kærlighed er noget, vi kan vælge på samme måde, som vi vælger vrede, had eller bedrøvelse. Vi kan vælge kærlighed. Det er altid en valgmulighed inden i os. Lad os begynde lige nu i dette øjeblik med at vælge kærlighed. Det er den stærkeste helbredende kraft, der findes.

Bogens information, som har været en del af mine foredrag gennem de sidste fem år, er blot endnu et trinbræt på din vej til selv-opdagelse – en lejlighed til at lære en lille smule mere om dig selv at kende og forstå det potentiale, som du er født med. Du har mulighed for at elske dig selv mere, så du kan blive en del af kærlighedens utrolige univers. Kærligheden begynder i vore hjerter, og den begynder med os. Lad din kærlighed bidrage til helbredelsen af vores planet.

LOUISE L. HAY
Januar 1991

FØRSTE DEL

Bevidstgørelse

Når vores tanker og opfattelser udvikles,
flyder vores kærlighed frit.
Når vi trækker os sammen, lukker vi os selv inde.

1 · Den indre kraft

Jo mere du forbinder dig med den Kraft,
som er inden i dig, jo friere kan du være
på alle områder i dit liv.

Hvem er du? Hvorfor er du her? Hvad forestiller du dig, at livet er? At finde svaret på disse spørgsmål har i tusinder af år betydet, at man er gået ind i sig selv. Men hvad betyder det?

Jeg tror, der er en Kraft inden i os alle, der kærligt kan styre os mod et perfekt helbred, perfekte forhold, en perfekt karriere og som kan give os alle former for fremgang. For at kunne få disse ting, må vi først tro på, at de er mulige. Dernæst må vi være villige til at give slip på de mønstre i vores liv, der skaber de vilkår, som vi siger, vi ikke ønsker. Vi gør det ved at gå ind og tappe den Indre Kraft, som allerede ved, hvad der er bedst for os. Hvis vi er villige til at overlade vores liv til denne større Kraft inden i os, den Kraft, der elsker os og støtter os, kan vi skabe liv, der er mere kærlige og fremgangsrige.

Jeg tror, at vores sind altid er forbundet med det Universelle Sind, og derfor er al viden og visdom tilgængelig for os når som helst. Vi er forbundet med dette Universelle Sind, denne Universelle Kraft, som skabte os, gennem vores indre kerne af lys, vores Højere Selv eller den Indre Kraft. Den Universelle Kraft elsker alle sine skabninger. Det er en Kraft, der virker for det gode, og Den dirigerer alt i vore liv. Den kender ikke til at hade, bedrage eller straffe. Den er ren kærlighed, frihed, forståelse og medfølelse. Det er vigtigt at overlade vores liv til vores Højere Selv, for gennem Det modtager vi det gode.

Vi må forstå, at vi kan vælge at bruge denne Kraft, som vi vil. Hvis vi vælger at leve i fortiden og koge suppe på alle de negative situationer og tilstande, der fandt sted for længe siden, så sidder vi fast, hvor vi er. Hvis vi tager en bevidst beslutning om ikke at være ofre for fortiden og går i gang med at skabe os selv nye liv, så støttes vi af denne Kraft indeni, og nye lykkeligere oplevelser begynder at udfolde sig. Jeg tror ikke på to magter. Jeg tror, der er Én Uendelig Ånd. Det er alt for nemt at sige: »Det er djævlen« eller dem. Der er faktisk kun os, og enten bruger vi vores styrke klogt, eller også misbruger vi den. Har vi djævlen i vores hjerter? Fordømmer vi andre for at være anderledes, end vi er? Hvad vælger vi?

Ansvar i modsætning til skyld

Jeg tror også, at vi bidrager til at skabe enhver god eller dårlig tilstand i vores liv med vores tanke- og følelsesmønstre. De tanker, vi tænker, skaber vores følelser, og vi begynder så at leve vores liv i overensstemmelse med disse følelser og forudsætninger. Det betyder ikke, at vi skal bebrejde os selv for ting, der går skævt i vores liv. Der er forskel på at være ansvarlig og på at rette bebrejdelser mod os selv og andre.

Når jeg taler om ansvarlighed, taler jeg i virkeligheden om at have styrke. Bebrejdelser er at give sin styrke fra sig. Ansvarlighed giver os styrke til at skabe forandringer i vore liv. Når vi spiller offerrollen, bruger vi vores personlige kraft til at være hjælpeløse. Hvis vi beslutter at acceptere ansvaret, spilder vi ikke tiden med at give nogen eller noget derude skylden. Nogle mennesker føler skyld over at have skabt sygdom, fattigdom eller problemer. De vælger at fortolke ansvar som skyld. (Dele af medierne omtaler det gerne som »New Age skyld«.) Disse mennesker føler sig skyldige, fordi de tror, at noget er mislykkedes for dem. Ofte anser de imidlertid alting for at være deres skyld og endnu en måde, hvorpå de kan nedvurdere sig selv. Det er ikke det, jeg taler om.

Hvis vi kan benytte vores problemer og sygdomme som en anledning til at tænke over, hvordan vi kan forandre vores liv, så har vi styrke. Mange mennesker, som har overstået katastrofale sygdomsforløb, siger, at det var det bedste, der nogensinde er hændt dem, fordi det gav dem en chance for at forholde sig anderledes til deres liv. På den anden side er der mange mennesker, der går rundt og siger: »Jeg er et offer, stakkels mig. Doktor, red mig!« Jeg tror, disse mennesker får svært ved blot det at få det bedre eller at klare deres problemer.

Ansvarlighed er vores evne til at forholde os til en situation. Vi har altid et valg. Det betyder ikke, at vi benægter, hvem vi er, eller hvad der foregår i vores liv. Det betyder blot, at vi anerkender, at vi har bidraget til at bringe os selv derhen, hvor vi er. Ved at tage ansvar har vi mulighed for forandring. Vi kan sige: »Hvad kan jeg gøre for at forandre dette?« Vi har brug for at forstå, at vi alle hele tiden er i besiddelse af personlig kraft. Det, som det kommer an på, er, hvordan vi bruger den.

*

Der er mange af os, som nu indser, at vi kommer fra dårligt fungerende hjem. Vi bærer videre på en mængde negative følelser om, hvem vi er, og vores forhold til livet. Min barndom var fuld af vold, der også omfattede seksuelt misbrug. Jeg blev sultet, hvad kærlighed og ømhed angår, og havde slet ingen selvfølelse. Selv efter at have forladt hjemmet, da jeg var femten år gammel, forsatte jeg med at blive udsat for mange former for mishandling. Jeg havde endnu ikke indset, at det var det tanke- og følelsesmønster, som jeg havde lært tidligt i livet, der bragte dette uvæsen med sig.

Børn reagerer ofte på den mentale atmosfære, som de voksne skaber omkring dem. Så jeg lærte tidligt om frygt og misbrug, og mens jeg voksede op, fortsatte jeg med at genskabe den slags situationer. Jeg vidste bestemt ikke, at jeg selv havde styrken til at forandre alt dette. Jeg var ubarmhjertig hård ved mig selv, fordi jeg fortolkede mangelen på ømhed og kærlighed sådan, at jeg måtte være et dårligt menneske.

Alle de begivenheder, som du har været ude for i dit liv indtil dette øjeblik, er blevet skabt af din fortids tanker og forudsætninger. Lad os ikke føle skam, når vi ser tilbage på vores liv. Se på fortiden som en del af dit livs rigdom og fylde. Uden denne rigdom og fylde ville du ikke være her i dag. Der er ingen grund til at straffe dig selv, fordi du ikke vidste bedre. Du gjorde det bedste, du kunne. Giv slip på fortiden med kærlighed og vær taknemmelig for, at den har bragt dig frem til denne nye bevidsthed.

Fortiden eksisterer kun i vores sind og i den måde, hvorpå vi vælger at betragte den. Det her er øjeblikket, hvor vi lever. Det her er øjeblikket, hvori vi føler. Det her er øjeblikket, som vi oplever. Hvad vi gør lige nu, skaber fundamentet for i morgen. Så det her er øjeblikket, hvor beslutningen kan tages. Vi kan ikke gøre det i morgen, og vi kan ikke gøre det i går. Vi kan kun gøre det i dag. Det vigtige er, hvad vi vælger at tænke, tro og sige lige nu.

Når vi begynder at have et bevidst tag i vores tanker og ord, så har vi redskaber, som vi kan bruge. Jeg ved, at det lyder enkelt, men husk: kraften findes altid i nuet.

*

Det er vigtigt, at du forstår, at det ikke er dit sind, der har kontrollen. Du bestemmer over dit sind. Dit Højere Selv har kontrollen. Du kan holde op med at tænke de gamle tanker. Når det gamle tankesæt forsøger at komme tilbage og siger: »Det er så vanskeligt at forandre sig,« så overtager du mentalt kommandoen. Sig til dit sind: »Jeg vælger nu at tro, at det bliver let for mig at skabe forandringer.« Du bliver måske nødt til at tage denne samtale med dit sind mange gange, før det anerkender, at det er dig, der bestemmer, og at du virkelig mener, hvad du siger.

Forestil dig, at dine tanker er ligesom vanddråber. En enkelt tanke eller dråbe af vand betyder ikke noget særligt. Når du gentager tanken igen og igen, lægger du først mærke til en plet på tæppet, så bliver det til en vandpyt, så en lille dam, og når disse tanker bliver ved, kan de blive til en sø og til sidst til et hav. Hvilket hav er det, du skaber? Et, som er forurenet og giftigt og uegnet til at svømme i, eller et, som er krystalklart og blåt, og som inviterer dig til at nyde sit forfriskende vand?

Folk siger ofte til mig: »Jeg kan ikke lade være at tænke en tanke.« Jeg svarer altid: »Jo, du kan.« Hvor ofte har du ikke nægtet at tænke en positiv tanke? Du behøver blot at give dit sind besked på, at det er, hvad du har til hensigt at gøre. Du må bestemme dig for at holde op med at tænke negativt. Jeg siger ikke, at du skal bekæmpe tankerne, når du ønsker at forandre tingene. Når de negative tanker dukker op, siger du blot: »Tak, for det, du har delt med mig.« På den måde, benægter du ikke det, som er der, og du giver ikke din styrke til den negative tanke. Fortæl dig selv, at du ikke længere vil give energi til det negative. Du ønsker at skabe en anden måde at tænke på. Igen: Du behøver ikke at kæmpe med dine tanker. Anerkend deres eksistens og se videre frem. Lad ikke dig selv drukne i dit eget negative hav, når du kan flyde på livets ocean.

*

Du er her for at være et vidunderligt, kærligt udtryk for liv. Livet venter på, at du åbner dig for det – føler dig værdig til det gode, som det har til dig. Universets visdom og intelligens er til for dig. Livet er her for at hjælpe dig. Stol på, at den indre Kraft vil være der for dig.

Hvis du bliver bange, hjælper det at være opmærksom på dit åndedræt, der strømmer ind og ud af din krop. Den luft, du ånder ind, den mest dyrebare substans i dit liv, får du frit. Du har nok af den, så længe du lever. Du accepterer denne dyrebare substans endog uden at tænke over det, og alligevel tvivler du på, at livet kan forsyne dig med de andre nødvendigheder. Nu er det tid til at lære om din egen styrke, og hvad du er i stand til at gøre. Gå ind i dig selv og find ud af, hvem du er.

*

Vi har alle forskellige meninger. Du har ret til dine, og jeg har ret til mine. Uanset hvad der foregår i verden, er det eneste, du kan arbejde med, hvad der er rigtigt for dig. Du må få kontakt til din indre vejledning, for det er den visdom, der kender dine svar. Det er ikke let at lytte til dig selv, når dine venner og din familie fortæller dig, hvad du skal gøre. Lige nu findes inden i dig svarene på alle de spørgsmål, som du nogensinde kommer til at stille.

Hver gang du siger: »Det ved jeg ikke,« lukker du døren til din egen indre visdom. De budskaber, som du får fra dit Højere Selv, er positive og støttende. Hvis du begynder at få negative budskaber, så arbejder du ud fra egoets eller det menneskelige bevidsthedsniveau, eller måske endog ud fra din fantasi, selv om de positive budskaber ofte kommer til os gennem vores forestillinger og drømme.

Støt dig selv ved at vælge det, der er rigtigt for dig. Når du er i tvivl, så spørg dig selv: »Er dette en beslutning, som er kærlig over for mig selv? Er dette rigtigt for mig lige nu? Måske beslutter du noget andet på et senere tidspunkt – en dag, en uge eller en måned senere. Men stil dig selv disse spørgsmål i hver enkelt situation.

*

Efterhånden som vi lærer at elske os selv og stole på vores Højere Kraft, bliver vi sammen med den Universelle Ånd medskabere af en kærlig verden. Vores kærlighed til os selv forandrer os fra at være ofre til at være vindere. Vores kærlighed til os selv tiltrækker vidunderlige oplevelser. Har du nogensinde bemærket, at mennesker, som har det godt med sig selv, virker naturligt tiltrækkende. De har ofte en kvalitet over sig, som er helt vidunderlig. De er tilfredse med deres liv. Tingene kommer til dem let og uanstrengt.

Jeg lærte for længe siden, at jeg er et væsen forenet med Guds Nærvær og Kraft. Med den bevidsthed, at Åndens visdom og forståelse bor inden i mig, bliver jeg derfor guddommeligt guided i alle mine møder med andre på planeten. Ligesom alle stjernerne og planeterne befinder sig i deres perfekte kredsløb, så er jeg også i mit guddommelige rette element. Jeg forstår måske ikke alt med min begrænsede menneskelige bevidsthed; på det kosmiske plan ved jeg imidlertid, at jeg befinder mig på det rigtige sted, på det rigtige tidspunkt og gør det, der er rigtigt. Min nuværende oplevelse er et trinbræt til en ny bevidsthed og nye muligheder.

Hvem er du? Hvad er du kommet her for at lære? Hvad er du kommet her for at lære andre? Vi har alle vores eget formål. Vi er mere end vores personligheder, vores problemer, vores frygt og vores sygdomme. Vi er langt mere end vores kroppe. Vi er alle forbundet med alle andre på planeten og med alt i livet. Vi består alle af ånd, lys, energi, vibrationer og kærlighed, og vi besidder alle styrken til at leve vores liv målrettet og meningsfuldt.

2 · Min indre stemme

De tanker, vi vælger at tænke,
er de redskaber, hvormed vi maler
på vores livs lærred.

Jeg husker stadig, da jeg første gang hørte, at jeg kunne forandre mit liv, hvis jeg var villig til at ændre mine tanker. Det var en ganske revolutionerende idé for mig. Jeg boede i New York og havde opdaget the Church of Religious Science. (Mange sammenblander Church of Religious Science, også kaldet Science of Mind, som blev grundlagt af Ernest Holmes med Christian Science Church, som blev grundlagt af Mary Baker Eddy. De afspejler begge nye tanker; men udgør forskellige filosofier.)

Der er præster og udøvende, som videregiver budskabet i Science of Mind. De var de første mennesker, som fortalte mig, at mine tanker formede min fremtid. Skønt jeg ikke forstod, hvad de mente, så rørte dette begreb ved det, som jeg kalder det indre ding, det intuitive sted, der beskrives som den indre stemme. Igennem årene har jeg lært at følge det, for når det ding siger »ja,« så ved jeg, selv om det ligner et skørt valg, at det er det rigtige for mig.

Disse begreber satte altså noget i gang i mig. Der var noget, der sagde: »Ja, de har ret.« Og så begyndte eventyret med at lære, hvordan jeg kunne forandre mine tankeprocesser. Da jeg først havde accepteret ideen og sagt »ja« til den, gik jeg i gang med hvordan’erne. Jeg læste en masse bøger og mit hjem blev ligesom hos mange af jer, fyldt med mængder af spirituelle bøger og selvhjælpsbøger. Igennem flere år deltog jeg i kurser, og jeg udforskede alt, hvad der havde med emnet at gøre. Jeg begravede mig bogstaveligt talt i new age filosofi.

Det var første gang, jeg for alvor studerede i mit liv. Indtil da havde jeg ikke troet på noget som helst. Min mor var frafalden katolik og min stedfar ateist. Jeg havde sære ideer om, at kristne enten gik med bodsskjorter eller blev spist af løver, og ingen af delene appellerede til mig.

Jeg gik virkelig i dybden med Science of Mind, for det var en vej, der var åben for mig på det tidspunkt, og det var rigtig vidunderligt for mig. I begyndelsen faldt det mig ret let. Jeg forstod nogle få begreber og begyndte at tænke og tale en smule anderledes. Dengang beklagede jeg mig hele tiden og var fuld af selvmedlidenhed. Jeg elskede i den grad at vælte mig sølet. Jeg vidste ikke, at jeg hele tiden skabte flere situationer, hvori jeg kunne have ondt af mig selv. Men sådan var nu det; dengang vidste jeg ikke bedre. Gradvist mærkede jeg, at jeg ikke længere beklagede mig helt så meget.

*

Jeg begyndte at lytte til det, jeg sagde. Jeg blev opmærksom på min selvkritik og prøvede at standse den. Jeg begyndte at plapre bekræftelser af uden helt at vide, hvad de betød. Jeg begyndte selvfølgelig med de nemme, og nogle få små forandringer begyndte at finde sted. Jeg fik de grønne lyskurve og parkeringspladserne og mand, hvor jeg syntes, at jeg var helt på toppen. Wow! Jeg mente, jeg havde forstået det hele, og meget hurtigt blev jeg ret kæphøj, arrogant og dogmatisk i min tro. Jeg følte, at jeg kendte alle svarene. Når jeg ser tilbage, var det i virkeligheden min måde at føle mig tryg på i dette nye område.

Når vi begynder at bevæge os bort fra nogle af de gamle faste overbevisninger, så kan det, især hvis vi førhen har været i fuldkommen kontrol, føles meget farligt. Det var meget frygtindgydende for mig, så jeg greb fat i hvad som helst, der fik mig til at føle mig sikker. For mig var det begyndelsen, og jeg havde stadig langt at gå. Det har jeg stadigvæk.

Ligesom de fleste af os så følte jeg ikke altid, at vejen var let, for det hjalp ikke altid bare at plapre bekræftelser, og jeg forstod ikke hvorfor. Jeg spurgte: »Hvad er det, jeg gør forkert?« Straks rettede jeg bebrejdelser mod mig selv. Var dette endnu et eksempel på, at jeg ikke var god nok? Det var en af mine foretrukne gamle overbevisninger.

Dengang kiggede min lærer, Eric Pace, på mig og foreslog modvilje som en mulighed. Jeg havde ingen anelse om, hvad han talte om. Modvilje? Mig? Det var da klart, at jeg ikke havde nogen modvilje. Jeg fulgte trods alt min vej og var åndeligt fuldkommen. Hvor så jeg dog kun lidt af mig selv dengang!

*

Jeg fortsatte med at gøre det bedste, jeg kunne. Jeg studerede metafysik og spiritualitet og lærte så meget som muligt om mig selv, og sommetider brugte jeg det. Vi hører ofte en masse, og nogle gange fatter vi det, men det er ikke altid, at vi praktiserer det. Tiden syntes at gå meget hurtigt, og jeg havde nu studeret Science of Mind i tre år og var blevet en af kirkens udøvende. Jeg begyndte at undervise andre i filosofien, men det undrede mig, at mine elever så ud til at kludre i det. Jeg forstod ikke, hvorfor de sad så fast i deres problemer. Jeg gav dem så mange gode råd. Hvorfor brugte de dem ikke og fik det bedre? Det gik aldrig op for mig, at jeg talte mere om sandheden, end jeg levede den. Jeg var som en forælder, der fortæller barnet, hvad det skal gøre, og selv gør præcis det modsatte.

Så en dag, tilsyneladende ud af det blå, fik jeg konstateret kræft i skeden. Først blev jeg panikslagen. Derefter tvivlede jeg på, at der var hold i alt det, som jeg var ved at lære. Det var en normal og naturlig reaktion. Jeg tænkte for mig selv: »Hvis jeg var ren og centreret, ville jeg ikke have brug for at skabe denne sygdom.« Når jeg ser tilbage, tror jeg, at jeg på det tidspunkt følte mig tilstrækkelig tryg til at lade sygdommen komme frem, så jeg kunne gøre noget ved den, frem for at lade det være endnu en skjult hemmelighed, som jeg intet kendte til, før jeg døde.

Jeg vidste for meget på det tidspunkt til at fortsætte med at gemme mig for mig selv. Jeg vidste, at kræft var en u-balance af modvilje, der er blevet fastholdt, til den begynder at æde løs af kroppen. Når vi lader følelserne stivne inden i os, må de gå et eller andet sted hen i kroppen. Hvis vi bruger et helt liv på at holde tingene nede, vil de til sidst manifestere sig et eller andet sted i kroppen.

Jeg blev klar over, at den modvilje inden i mig (som min lærer havde omtalt mange gange) havde at gøre med, at jeg var blevet fysisk, følelsesmæssigt og seksuelt mishandlet som barn. Naturligvis måtte jeg føle modvilje. Jeg var bitter og kunne ikke tilgive fortiden. Jeg havde aldrig arbejdet på at forandre eller forløse bitterheden og give slip på den. Da jeg gik hjemmefra, var dét, som jeg kunne gøre, at glemme, hvad der var hændt mig; jeg troede, at jeg havde lagt det bag mig, mens jeg i virkeligheden blot havde begravet det.

Da jeg fandt min metafysiske vej, skjulte jeg mine følelser under et pænt lag af spiritualitet og gemte en masse affald inden i mig. Jeg satte en mur omkring mig selv, som bogstaveligt talt holdt mig ude af kontakt med mine egne følelser. Jeg vidste ikke, hvem jeg var, eller hvor jeg var. Efter diagnosen begyndte det ægte indre arbejde med at lære mig selv at kende. Gudskelov havde jeg nogle redskaber, jeg kunne bruge. Jeg vidste, at jeg måtte gå ind i mig selv, hvis jeg skulle skabe nogle varige forandringer. Joh, lægen kunne give mig en operation og måske klare min sygdom lige nu, men hvis jeg ikke forandrede den måde, hvorpå jeg brugte mine tanker og mine ord, ville jeg sikkert genskabe den.

Det er altid interessant for mig at finde ud af, hvor i vores kroppe vi anbringer vores kræft – er det på højre eller venstre side af kroppen, vi får vores svulster. Den højre repræsenterer den maskuline side, hvorfra vi giver tingene ud. Den venstre er den feminine side, den modtagelige del, hvorfra vi tager imod tingene. Næsten hele mit liv har det altid været i den højre side af kroppen, når noget er gået galt. Det var dér, jeg lagrede al min modvilje over for min stedfar.

*

Jeg var ikke længere tilfreds med at få de grønne lyskurve og parkeringspladserne. Jeg vidste, at jeg måtte gå meget, meget dybere ned. Jeg indså, at der faktisk ikke var de fremskridt i mit liv, som jeg havde ønsket, fordi jeg ikke rigtigt havde fået renset ud i det gamle affald fra barndommen, og jeg levede ikke det, som jeg lærte andre. Jeg måtte anerkende barnet inden i mig og arbejde sammen med hende. Mit indre barn havde brug for hjælp, for hun havde stadigvæk store smerter.

Jeg begyndte straks for alvor på et selvhealingsprogram. Jeg koncentrerede mig totalt om mig og ikke meget andet. Jeg blev meget besluttet på at blive rask. En del af tingene var lidt underlige, men jeg gjorde dem alligevel. Det var trods alt mit liv, der var på spil. Det blev nærmest et 24 timers arbejde i de næste seks måneder. Jeg begyndte at læse og studere alt det, jeg kunne finde om alternative måder at helbrede kræft, for jeg troede fuldt og fast på, at det kunne lade sig gøre. Jeg gennemførte en rensende kostplan, der afgiftede min krop for al den usunde mad, jeg i årevis havde spist. Det føltes, som om jeg levede af spirer og purerede asparges i månedsvis. Jeg ved, at jeg fik andet at spise, men det er det, jeg bedst husker.

Jeg arbejdede sammen med min Science of Mind lærer og healer, Eric Pace, på at slette de mentale mønstre, så kræften ikke ville vende tilbage. Jeg sagde bekræftelser og lavede visualiseringer og spirituelle behandlinger af sindet. Jeg havde daglige sessioner foran et spejl. De ord, det var sværest at sige, var: »Jeg elsker dig, jeg elsker dig virkelig.« Det krævede mange tårer og megen brug af åndedrættet at komme gennem det. Da jeg gjorde det, var det, som om jeg tog et kvantespring. Jeg opsøgte en god psykoterapeut, som var trænet i at hjælpe mennesker til at udtrykke og forløse deres vrede. Jeg havde en længere periode, hvor jeg bankede i puder og skreg. Det var vidunderligt. Det føltes så godt, fordi jeg aldrig før i mit liv havde fået lov til at gøre noget lignende.

Jeg ved ikke, hvilken metode det var, der virkede; måske var det en lille smule af det hele. Først og fremmest var jeg meget konsekvent i det, jeg foretog mig. Jeg praktiserede alle dagens vågne timer. Før jeg lagde mig til at sove, takkede jeg mig selv for det, som jeg havde gjort i løbet af dagen. Jeg bekræftede, at min helbredelsesproces gik videre i kroppen, mens jeg sov, og at jeg ville vågne om morgenen og være klar, forfrisket og godt tilpas. Om morgenen, når jeg vågnede, takkede jeg mig selv og min krop for nattens arbejde. Jeg bekræftede, at jeg hver eneste dag var parat til at vokse og lære og skabe forandringer uden at betragte mig selv som et dårligt menneske.

Jeg arbejdede også med forståelse og tilgivelse. En af måderne var, så meget som jeg kunne, at undersøge mine forældres barndom. Jeg begyndte at forstå, hvordan de var blevet behandlet som børn, og jeg indså, at på grund af deres opdragelse, kunne de faktisk ikke have gjort noget andet end det, de gjorde. Min stedfar blev mishandlet hjemme, og han fortsatte denne mishandling over for sine børn. Min mor var blevet opdraget til at mene, at manden altid havde ret; man viger til side og lader ham gøre, som han ønsker. Ingen havde lært dem andre fremgangsmåder. Det var deres måde at leve på. Skridt for skridt satte min voksende forståelse af dem mig i stand til at begynde på tilgivelsesprocessen.

Jo mere jeg tilgav mine forældre, jo mere parat var jeg til at tilgive mig selv. At vi tilgiver os selv er enormt vigtigt. Der er mange af os, som gør det indre barn skade på samme måde, som vores forældre var over for os. Vi fortsætter blot mishandlingen, og det er så sørgeligt. Da vi som børn blev mishandlede af andre mennesker, havde vi ikke mange valgmuligheder, men når vi vokser op og stadig mishandler det indre barn, er det katastrofalt.

Da jeg tilgav mig selv, begyndte jeg også at have tillid til mig selv. Jeg opdagede, at når vi ikke har tillid til livet eller andre mennesker, er det i virkeligheden, fordi vi ikke har tillid til os selv. Vi stoler ikke på, at vores Højere Selv er med os i alle situationer, så derfor siger vi: »Jeg forelsker mig aldrig igen, for jeg vil ikke såres,« eller »jeg vil aldrig lade dette ske igen.« Det, vi i virkeligheden siger til os selv, er: »Jeg stoler ikke på, at du vil tage dig godt af mig, så jeg holder mig væk fra det hele.«

Efterhånden begyndte jeg at stole på, at jeg nok skulle tage vare på mig selv, og det blev lettere og lettere at elske mig selv, når jeg havde tillid til mig selv. Min krop var ved at helbredes, og mit hjerte var ved at helbredes.

Min åndelige vækst var kommet på sådan en uventet måde.

Som et ekstra bonus begyndte jeg at se yngre ud. De mennesker, som jeg nu tiltrak, var næsten alle mennesker, der var parate til at arbejde med sig selv. De gjorde enorme fremskridt, uden at jeg sagde noget særligt. De kunne mærke og føle, at jeg levede de begreber, som jeg underviste i, og det var let for dem at acceptere disse ideer. Naturligvis fik de positive resultater. De begyndte at forbedre deres livskvalitet. Når vi først begynder at få fred med os selv på det indre plan, synes livet at strømme videre på en langt mere behagelig måde.

*

Hvad lærte jeg så personligt af denne erfaring? Jeg indså, at jeg havde styrke til at forandre mit liv, hvis jeg var parat til at ændre min måde at tænke på og forløse de mønstre, som holdt mig tilbage i fortiden. Denne erfaring gav mig den indre viden, at hvis vi virkelig er parate til at gøre arbejdet, så kan vi skabe utrolige forandringer i vores sind, vores kroppe og vores liv.

Uanset hvor du er i livet, uanset hvad du har medvirket til at skabe, uanset hvad der foregår, så gør du altid det bedste, du kan, med den forståelse, opmærksomhed og viden, som du har. Og når du ved mere, vil du gøre det på en anden måde, ligesom jeg gjorde. Kritisér ikke dig selv, fordi du er, hvor du er. Bebrejd ikke dig selv, at du ikke kan gøre det hurtigere eller bedre. Sig til dig selv: »Jeg gør det bedste, jeg kan, og selv om jeg er i en knibe nu, vil jeg komme over det på en eller anden måde, så lad os finde den bedste måde at gøre det på.« Hvis det eneste, du gør, er at fortælle dig selv, at du er dum og ikke dur, så vil du blive ved med at sidde fast. Du har brug for din egen kærlige opbakning, hvis du ønsker at skabe forandringer.

*

De metoder, som jeg bruger, er ikke mine metoder. De fleste af dem har jeg lært i Science of Mind, som er grundlaget for min undervisning. Alligevel er disse principper så gamle som tiden selv. Hvis du læser i et hvilket som helst af de gamle spirituelle skrifter, vil du finde de samme budskaber. Jeg er blevet uddannet som præst i Church of Religious Science; dog tilhører jeg ikke nogen kirke. Jeg er en fri sjæl. Jeg udtrykker læren i et simpelt sprog, så den kan nå mange mennesker. Denne vej er en vidunderlig måde, hvorpå du kan få samling på dit hovede og virkelig forstå, hvad livet handler om, og hvordan du kan bruge dit sind til at få styr på dit liv. Da jeg begyndte på alt dette for omkring 20 år siden, havde jeg ingen idé om, at jeg ville blive i stand til at give håb og hjælp til det antal mennesker, som jeg gør i dag.

Kærlighedens kraft (Prøve)

Louise L. Hay

1. e-bogsudgave 2015
ePub-produktion: Gyldendal

ISBN 978-87-02-18712-0

© Louise L. Hay & Gyldendal 2015

Denne bog er beskyttet af lov om ophavsret.
Kopiering til andet end personlig brug må kun ske efter aftale med forlag og forfatter.

www.gyldendal.dk