Om For altid, Sigge

Endelig overlader Josefine pasningen af Sigge til Elina. Nu er Elina en af de lykkelige, som har et skab fuld af hesteting på rideskolen. Desuden venter verdens bedste sommerferie! Solfyldte dage sammen med vennerne på rideskolen, en sjov ridelejr og både dramatiske og dejlige rideture.

11. bog i den populære serie om den søde hest Sigge og pigen Elina.

Lin Hallberg
& Margareta Nordqvist

For altid, Sigge

RAP-klubben nr. 11

På dansk ved Charlotte A. E. Glahn

(Læseprøve)

Gyldendal

En slutning og en begyndelse

Vinduet i klassen står åbent. Der dufter af græs og syrener. Elina og veninderne Marie, Hanna og Agnes går stadig i 3. klasse. Men efter sommerferien skal de begynde på mellemtrinnet, i en ny skolebygning og med en ny lærer. Der er dog noget endnu vigtigere i Elinas liv, og det er hestene på rideskolen.

Elina har ikke været i stalden i en hel uge. Ikke siden Ingers pony Atle døde.

Søde, lille Atle! Når man løftede hans sorte pandelok kunne man se, at panden var helt hvid. Atle blev 33 år. Det er en høj alder for en hest.

Inger sagde altid, at Atle var noget af en skuespiller. Når han ikke gad lave noget, haltede han, indtil han fik lov til at komme ud på folden igen. Men Atle og Elina blev gode venner. Atle havde ikke noget imod, at Elina red ham en gang imellem.

Elina tænker på, hvor hårdt det egentlig har været at passe en hest, der blev så syg, at den døde. Først troede Elina, at det var hendes skyld. Det føltes, som om hun aldrig nogensinde mere ville turde at blive hestepasser. At hun aldrig mere ville have lyst til at tage ud på rideskolen og se Atles tomme boks.

Ja, det har virkelig været en trist tid. Når veninderne kørte ud på rideskolen, cyklede Elina hjem. Hun lå i sin seng og græd og savnede stalden.

Så skete det fantastiske, som Elina var begyndt at tro aldrig ville ske. Josefine kom hen til Elina i skolegården og sagde, at Elina måtte overtage Sigge. Elina får sommerfugle i maven, bare hun tænker på det. Det var samme fornemmelse som at køre i rutsjebane. Fra at være så ked, så ked af det, blev hun så glad, at det føltes, som om hun fløj.

Endelig siger deres lærer, at skoledagen er slut. Elina skynder sig ud af klasseværelset.

Ude i skolegården står Josefine.

Hun venter på Elina.

– Kom nu! råber Josefine. Skynd dig!

Josefine har ofte været streng mod Elina. Nogle gange har hun endda været rigtig tarvelig. Det har ikke været let at have samme yndlingshest. Nu bliver Elina pludselig helt genert. Det er lidt underligt at cykle ud på rideskolen sammen med Josefine. Som om de var veninder.

Men Josefine snakker løs om Korint, den hest, hun skal passe på den store rideskole. I dag er Josefine sød og siger, at hun er glad for, det netop er Elina, der skal være Sigges passer.

– Jeg ved jo, at du vil passe godt på ham, siger Josefine.

Stalden er tom og stille. Det varer et par timer, før der kommer børn, som skal ride. Elina og Josefine har stalden helt for sig selv.

– Det her bliver sidste gang, vi deles om Sigge.

Josefine tager grimen ned fra Sigges knage. Det ser ud, som om hun tænker lidt, før hun rækker den til Elina.

– Det er nok bedst, at du øver dig i at fange ham, når jeg er med, siger Josefine.

Elina nikker tavst. Hun fortæller ikke, at hun ofte har hentet Sigge på folden, og at det er gået fint.

– Første gang jeg skulle hente ham, ville han slet ikke fanges, fortæller Josefine. Så sad jeg i sadelkammeret og græd, mens de andre red.

Elina skæver til Josefine. Hun har svært ved at forestille sig Josefine som lille og bange.

– Jeg troede ellers, at jeg aldrig ville vokse fra Sigge, sukker Josefine.

Hestene går og græsser midt på den store fold. De er ved at være godt runde. Sigge har lukkede øjne, hviler det ene bagben og gaber højt, da Elina giver ham grimen på.

Mens Elina trækker Sigge hen mod stalden, går Josefine ved siden af og holder hånden på Sigges ryg.

– Jeg var lillebitte, da jeg begyndte at passe ham, mindes hun.

– Hvor lille var du? vil Elina vide.

– Nogenlunde som dig, siger Josefine. På et tidspunkt overvejede jeg at holde op med at spise, så jeg ville holde op med at vokse. Jeg ville ride Sigge altid.

– Sigge er den bedste, siger Elina.

– Det er han nemlig, nikker Josefine.

Sigge må vente i spiltovet, mens Elina hjælper Josefine med at tømme hendes skab. Længst inde ligger et par knækbrød og hestebolsjer blandet med lange, hvide hårstrå.

– Adr, hvor klamt!

Josefine hælder skraldet ned i en tom plasticpose. Derefter lægger hun alle striglerne og tingene frem på gulvet.

– Du må få alt det, som der står Sigge på, siger Josefine.

– Mener du det? Elina ser forbavset på hende. Er du sikker?

– Ja, det ville virke forkert at ordne en anden hest med Sigges ting, sukker Josefine.

Elina skyller den røde spand, som der står Sigge på. Bagefter lægger hun alle tingene ned i den. En blød børste, en rød skraber, en rød mankam og to stive børster med et guldfarvet S på. De stive børster er ret slidte, men Josefine siger, at Sigge elsker dem.

Til sidst tager Josefine den fine, røde grime med det hvide grimeskaft ned fra sin knage. Josefine holder grimen op mod kinden og falder i tanker.

– Du får også grimen, siger hun lidt efter. Den er for lille til Korint.

– Vil du ikke have den derhjemme? spørger Elina. Som et minde.

– Nej, jeg synes, at Sigge skal have den, siger Josefine bestemt.

Da de lukker skabet, er det Elinas ting, der ligger derinde. Det føles, som om hun har fået en skat.

– Men du må skaffe din egen lås.

Josefine stopper den lille hængelås i lommen.

– Selv om du faktisk ikke behøver nogen, tilføjer hun. Der er ingen, der stjæler her på stedet.

Josefine hænger med armene om Sigges hals, mens Elina strigler ham. Hun hvisker i hans øre. Ting, som Elina ikke må høre. Elina lader som ingenting, men hun kan se, at Josefine har tårer i øjnene.

– Jeg skal nok passe ham lige så godt, som du har gjort, lover Elina.

– Det ved jeg, mumler Josefine. Sigge kan godt lide dig.

– Du må komme og besøge os tit, siger Elina.

– Måske, mumler Josefine. Hvis det ikke bliver for svært.

Til sidst siger Josefine, at hun bliver nødt til at gå. Hun ser så trist ud, at Elina også får tårer i øjnene.

– Det er os, der er Sigge-piger.

Josefine smiler til Elina, mens hun tørrer tårerne væk fra kinderne.

– Det vil vi altid være, nikker Elina.

– Lige til vi dør, siger Josefine og vinker.

Da stalddøren lukker sig efter Josefine, lægger Elina kinden mod Sigges ryg. Hun står med armene om ham og tænker på, at nu er hun verdens lykkeligste ponypige.

Begravelse og navngivningsfest

Om søndagen er der både begravelse og navngivningsfest på rideskolen. Elina, Marie, Agnes, Hanna og Rosanna cykler ud til stalden. De har plukket store buketter liljekonvaller, som de vil lægge på Atles grav.

Der er mange, der vil være med til at sige farvel til Atle. De store piger er allerede i stalden. De har muget ud i spiltovene. Nu er de ved at feje staldgangen og gøre det fint.

– Ups! Vi vidste ikke, at vi skulle ordne stald i dag!

Elina og Rosanna ser forskrækket på hinanden. Var det meningen, at de skulle have muget ud hos Sigge og Sappo?

– Det gør ikke noget, smiler Linda. Vi kom tidligt for at hjælpe Inger.

– Men …, mumler Elina.

– Bare rolig.

Nu kan de høre Josefines stemme inde fra Sigges spiltov.

Om Lin Hallberg

Lin Hallberg, født 1956 i Saltsjöbaden, Sverige, er børne- og ungdomsbogsforfatter.

Siden Lin Hallberg debuterede i 1996 med GIV ROBOT EN CHANCE! Har hun primært skrevet hestebøger bl.a. TEDDYbøgerne og SIGGEbøgerne, som hun er bedst kendt for.

Vil du opdateres på vores nyheder?

Tilmeld dig vores nyhedsbrev eller gør som over 40.000 andre læseheste og følg os på de sociale medier.

FACEBOOK

INSTAGRAM

TWITTER

For altid, Sigge (Læseprøve)

Lin Hallberg

Er oversat fra svensk af Charlotte A.E. Glahn efter ‘För alltid Sigge’

Tekst © Lin Hallberg 2012

Forside og illustrationer © Margareta Nordqvist 2012

1. e-bogsudgave 2017

ISBN 978-87-02-23346-9

© Lin Hallberg & Gyldendal 2017

Gyldendal
Klareboderne 3
1001 København K

Denne bog er beskyttet af lov om ophavsret
Kopiering til andet end personlig brug må kun ske efter aftale med forlag og forfatter

www.gyldendal.dk