Erlend Loe

Kurt quo vadis?

På dansk ved Susanne Vebel

Illustreret af Kim Hiorthøy

(Gratis uddrag)

Gyldendal

Kurt quo vadis? (Gratis uddrag)

er oversat fra norsk af Susanne Vebel

efter Kurt quo vadis?

Copyright © CAPPELEN DAMM AS 2011

Tegninger af Kim Hiorthøy

Denne udgave: © Erlend Loe & Gyldendal, 2022

Forside: Gyldendal med illustration af Kim Hiorthøy

1. e-bogsudgave, 2022

ISBN 978-87-02-38379-9

Denne bog er beskyttet i medfør af gældende dansk lov om ophavsret. Kopiering må kun ske i overensstemmelse med loven. Det betyder f.eks. at kopiering til undervisningsbrug kun må ske efter aftale med Copydan Tekst og Node.

gyldendal.dk

En del af Gyldendal-gruppen Gyldendal logo

Løft dit hoved du raske Kurt,

om end et håb eller to blev brudt,

glimter et nyt i dit øje,

straks det får glans af det høje.

Her er Kurt. Han er truckfører oppe i Norge.

Truckfører Kurt har kørt truck næsten lige siden, han var lille. Han arbejder nede på havnen. Der bruger han trucken til at løfte kasser fra hele verden og køre dem ind på lageret, så de står tørt og godt og ikke bliver hugget af tyve og banditter.

Kurt er meget omhyggelig med at passe på, at hans gule truck har det godt, og at den virker, som den skal. Flere gange om ugen giver Kurt trucken olie vigtige steder. Kurt ved, hvor der skal olie på. Kurt ved alt om sin truck.

Når Kurt vil prale over for sine venner, plejer han at sige, at hans truck kan løfte tusind millioner kilo, men det er ikke helt rigtigt. I virkeligheden kan trucken kun løfte et ton eller to, men det er også temmelig meget. Selv vejer Kurt mindre end hundrede kilo. Det gør de fleste. Og børn vejer ikke engang 50 kilo, for de er jo så små.

Kurt har arbejdet nede på havnen i mange år.

Næsten alle mennesker i hele verden laver alle mulige andre ting, de går for eksempel i børnehave eller i skole eller arbejder i en forretning eller på et kontor eller er konger og dronninger eller fodboldspillere, læger, advokater, kaptajner eller noget andet sjovt eller ikke så sjovt, men Kurt arbejder altså nede på havnen.

Hver eneste mandag, tirsdag, onsdag, torsdag og fredag arbejder Kurt på havnen. Og der er mange mandage, tirsdage, onsdage, torsdage og fredage i et liv. Virkeligt mange.

Hvis Kurt for eksempel løfter 100 kasser hver mandag i 30 år, så har han løftet mere end 150.000 kasser. Og det er kun på mandage.

Og hvis han drikker tre kopper kaffe hver mandag, så har han på 30 år drukket 4680 kopper kaffe. Og hvis han siger hej folkens til sine venner, når han kommer mandag morgen, så har han efter 30 år sagt det 1500 gange.

Og alt det her er stadig kun på mandage.

Oveni kommer alle de andre dage. For det er jo ikke kun om mandagen, at Kurt løfter kasser og drikker kaffe og siger hej folkens. Næh, det gør han også om tirsdagen og onsdagen og torsdagen og fredagen. Og der er jo mange flere af de andre dage, end der er mandage.

Mandagen er kun én dag. Der er fire af de andre.

Så nu forstår du måske, at Kurt har løftet virkelig mange kasser, drukket virkelig mange kopper kaffe og sagt hej folkens til sine venner virkelig mange gange.

Der er kun to gange, hvor det har været mandag, tirsdag, onsdag, torsdag og fredag, hvor

Kurt ikke har arbejdet på havnen.

Den første gang var dengang, han og hans familie rejste rundt i verden og spiste en enormt stor fisk, og den anden gang var dengang,

Kurt blev grusom. Han blev faktisk så grusom, at han ikke kørte truck i flere uger. Men så blev han heldigvis sød og rar igen.

Og nu har han været sød og rar og kørt truck i lang tid.

Når Kurt ikke arbejder på havnen, sidder han derhjemme sammen med en arkitekt, som han er meget glad for og som hedder Anne-Lise. Kurt og Anne-Lise er i øvrigt gift med hinanden, og de har tre børn, som Kurt plejer at spille fodbold med i haven, når han ikke er på arbejde.

Den tykke Helena er den ældste. Hun er 11 år og spiser og spiser hele dagen. Hun elsker sovs. Hendes livretter er vaniliesovs og brun sovs. Så er der Soda-Kurt, som drikker ca. 60 liter sodavand i døgnet, og til sidst kommer lille Bud, som ikke er så mange år og ikke rigtigt forstår noget.

Bud går bare rundt og er barnlig og spørger hvad er det? og hvad er det? lige indtil de alle sammen bliver irriterede og siger, at nu skal han i seng, selvom klokken måske kun er tre og der er flere timer til børnefjernsynet.

Det er faktisk temmelig uretfærdigt, men når man er så lille som Bud, så forstår man heldigvis ikke rigtigt, hvad der er uretfærdigt, og hvad der ikke er det.

Kurt og Anne-Lise og Helena og Soda-Kurt og Bud er med andre ord en familie. På en måde er de en helt almindelig familie og laver den slags ting, som almindelige familier laver.

Men på en anden måde er de ualmindelige. Det er nemlig helt almindeligt både at være almindelig og ualmindelig. Det er alle mennesker. Når Kurt og familien er almindelige, så går de på arbejde og i skole og spiser aftensmad sammen og kigger fjernsyn og tager på tur og giver hinanden gaver til jul og fødselsdage. Og når de er ualmindelige, så laver de mærkelige ting. Drikker 60 liter sodavand for eksempel eller går med mærkelige hatte eller spiser Corn Flakes med saftevand eller letøl i stedet for med mælk. Det plejer Kurt at gøre. Han kan nemlig ikke lide mælk. Han siger, at det kun er kalve og andre nyfødte dyr, der har brug for mælk. Og da Kurt ikke er helt nyfødt, så drikker han saftevand og letøl i stedet for. En anden helt almindelig ting, som Kurt og Anne-Lise plejer at gøre, er at gå til fest hos deres venner.

Så kommer der en barnepige for at passe den tykke Helena og Soda-Kurt og Bud. Og barnepigen laver pizza og læser højt af spændende bøger, mens hun venter på at Helena og Soda-Kurt og Bud bliver så trætte, at de gerne vil i seng.

Denne historie begynder sådan en dag, hvor Kurt og Anne-Lise skal til fest.

Det er en fest, de er blevet inviteret til for flere uger siden. Festen skal holdes hjemme hos en mand, der er læge, og en dame der også er læge. De her to læger plejer at holde fest temmelig tit. De laver god mad og serverer vin og den slags, og så går de rundt mellem alle deres venner og praler af, at de er sådan nogle dygtige læger.

Kurt sidder på sin truck på vej hjem fra arbejde og tænker på, at han ikke er helt sikker på, om han glæder sig eller ej til den fest. Kurt plejer nemlig altid at være den eneste truckfører til de fester, og han synes ikke, det er så let at finde ud af, hvad han skal sige til de mennesker, der ikke er truckførere.