Diverse

Anholdt for mord

Lindhart og Ringhof

Anholdt for mord

Copyright © 2009, 2017 Diverse og Lindhardt og Ringhof Forlag A/S

All rights reserved

ISBN: 9788711847626

1. e-bogsudgave, 2017

Format: EPUB 3.0

Denne bog er beskyttet af lov om ophavsret. Kopiering til andet end personlig brug må kun ske efter aftale med Lindhardt og Ringhof samt forfatter.

lindhardtogringhof.dk

Lindhardt og Ringhof Forlag A/S, et selskab i Egmont

Anholdt for mord – dømt for brud på gravfreden

Af kriminalinspektörer Sture Olovsson og Olle Wahlström, Norrorts politidistrikt.

To personer blev anholdt mistænkt for mord, og meget taler imod dem. Deres offer er blevet brændt, hans hus brændt ned, og hans bil fundet udbrændt. Desuden havde mændene udnyttet offeret på forskellig måde til egen fordel.

Underretten idømte de to mænd fængsel på livstid for mord, men landsretten underkendte bevisførelsen angående mord, og straffen bliver i stedet fem års fængsel. Straffen bliver derefter ”stadfæstet” af højesteret, der afviser sagen.

Hvordan kan to retsinstanser opfatte forbrydelsen så forskellig?

Sagen tog sin begyndelse mandag den 7. februar 2005 klokken 14.31. Da modtog alarmcentralen et

opkald angående en brand i et hus i Vidbo, Sigtuna. Under slukningsarbejdet blev det konstateret, at branden var påsat.

Brandfolk og politi kunne se, at der var anbragt tre benzindunke forskellige steder i det lille hus, og at flere vinduer stod på klem.

Et vidne til branden oplyste til politiet, at han inden branden havde set husejerens bil på grunden, altså Anders Regnströms bil.

Allerede samme dag forsøgte politiet at få fat i Regnström, men det lykkedes ikke. Brandfolkene kunne relativt let slukke branden, og det var egentlig kun køkkenet, der blev ødelagt.

Grunden blev afspærret, mens man ventede på den tekniske undersøgelse, der skulle gennemføres den næste dag. Til at begynde med blev brandstedet overvåget af politiet, men kort før klokken 19 blev de afløst af to vagtmænd. Kun tyve minutter efter, at vagtmændene havde overtaget bevogtningen, begyndte en eksplosionsagtig brand i huset. Hele huset blev antændt i løbet af kort tid og brændte ned til grunden.

Dagen efter blev Anders Regnström mistænkt for med forsæt at have påsat branden i sit eget hus. Den, der opdagede branden, samt en del andre naboer blev afhørt om deres iagttagelser. De teknikere, der begyndte deres undersøgelse dagen efter branden, konstaterede, at der sandsynligvis havde været benzin i de dunke, som politi og brandfolk havde set i huset i forbindelse med den første brand.

Noget var helt galt

På trods af ihærdige forsøg kunne politiet ikke få fat i Regnström. To dage efter branden kontaktede man hans forældre for at høre, om de vidste, hvor deres søn var. Faderen, Ronald Regnström, sagde, at noget sådant slet ikke lignede Anders, og han følte, at der var noget helt galt.

Det kom frem, at far og søn havde haft en aftale den 5. februar, hvor de skulle diskutere og forsøge at løse et problem, der var opstået med det lån, som Anders havde taget, da han købte ejendommen i Vidbo. Men sønnen var ikke kommet som aftalt, og han havde heller ikke givet besked. Da politiet kontaktede hans arbejdsplads, Busslink, blev det oplyst, at Anders havde sygemeldt sig allerede om aftenen den 2. februar.

En af Anders’ venner fortalte, at det slet ikke lignede Anders bare at forsvinde, og han fortalte samtidig, at han i den sidste tid havde oplevet Anders som meget stresset over et eller andet. Vennen fortalte politiet, at Anders havde været meget sammen med en mand, der hed Mats. Vennen fandt denne Mats usympatisk, det var en person, som han ikke selv ville have som ven.

Samme aften, den 9. februar, anmeldte Anders’ forældre ham formelt som forsvundet.

Indledningsvis blev flere personer i Anders’ bekendtskabskreds afhørt. Ledelsen af forundersøgelsen (FU-ledelsen) besluttede, at der ikke skulle gøres noget i sagen angående den forsvundne person. På dette tidspunkt var de udhuse, der lå på Anders’ grund, endnu ikke undersøgt.

Lørdag den 12. februar blev udhusene ransaget. Teknikerne brød døre op, og i et udhus fandt de mindre dyrkning af cannabis, eller snarere noget der havde været cannabisplanter. Sagen blev optaget som narkotikakriminalitet, og også i den forbindelse blev Anders betragtet som mistænkt.

Cirka en uge efter branden blev det besluttet at indhente samtalelister for Anders’ telefoner. Det fremgik af disse, at der ikke var blevet registreret nogen udgående samtaler efter den 3. februar. Der var heller ikke blevet besvaret opkald efter denne dato. Alle indkommende opringninger var blevet koblet til en telefonsvarer. Den sidste opringning fra Anders’ fastnettelefon havde fundet sted den 3. februar klokken 21.26. Denne opringning var til et ukendt kontantkortnummer.

Blandt Anders’ venner, der i løbet af ugen blev afhørt per telefon, var Mats. Han lå på hospitalet på grund af nyresten.

Store mængder benzin

Ti dage efter branden ville Anders’ familie have et møde med politiet. Alle på mødet var enige om, at der ikke var nogen rimelig forklaring på Anders’ forsvinden. Anders’ far, Ronald, havde den post med, som han havde hentet i Anders’ postkasse. Da man gennemgik posten, var der ikke noget, der kunne forklare, hvor Anders var blevet af. Benzinregningerne viste dog, at han havde brugt store mængder benzin, og at han på et tidspunkt, et par uger før sin forsvinden, havde tanket 500 liter på en benzintank i Upplands Väsby.

Forundersøgelsen begynder

Efter mødet begyndte politiet en forundersøgelse angående grov voldsforbrydelse. Samtidig anmodede politiet om kontoudtog fra banker og kreditinstitutter. Anders’ naboer blev igen afhørt, men der kom intet nyt frem. Anders havde tilsyneladende ikke haft nogen kontakt med naboerne, og de opfattede ham som en eneboer. De havde kun set en besøgende hos Anders, en mand der kørte i en lyseblå Saab 9000. Beskrivelsen af den besøgende og dennes bil passede på Mats.

Det fremgik af samtalelisterne på Anders’ telefoner, at han i ugerne op til sin mystiske forsvinden havde været i tæt kontakt med Mats. Det viste sig også, at en anden mand, Kjell, havde haft omfattende kontakt med Anders.

På dette tidspunkt blev der udpeget en sagsbehandler, der sammen med en kriminalbetjent skulle stå for sagens videre efterforskning. Efterforskningen gik nu ind på at finde Anders’ sorte Saab samt finde spor efter ham. Man kontrollerede blandt andet parkeringspladserne omkring Arlanda lufthavn samt færgelejerne mod Finland og Åland. Man undersøgte blandt andet en parkeringsbøde, som Anders havde fået i januar måned ved Arlanda. Dette spor kunne dog ikke bruges. Det viste sig nemlig, at Anders den pågældende dag havde besøgt en kammerat, der arbejdede som vagtmand på Arlanda.

Ud over bankkonti og telefoner begyndte vi nu også at interessere os for Anders’ computer.

Ingen livstegn

Ved den tekniske undersøgelse af Anders’ bopæl kunne man konstatere, at der havde stået en dunk benzin under det sted, hvor computeren stod. Nu var der kun en nedsmeltet metalklump tilbage af computeren.

Man kontrollerede også tankningen af 500 liter benzin, som havde belastet Anders’ bankkonto et par uger i forvejen. Det kom frem, at benzintanken på dette tidspunkt havde haft en forkert mærkning af benzinprisen, og at adskillige havde været der og tanket i den tro, at benzinen var billig. Vi kunne konstatere, at der også havde været en patruljevogn på stedet. Denne patrulje havde identificeret en af mændene på stedet som Benny. Vi fandt frem til Bennys telefonnummer, og det viste sig da, at den sidste opringning fra Anders’ telefon, klokken 21.30 den 3. februar, netop havde været til Benny.

Tre uger efter branden kunne vi konstatere, at der ikke havde været noget som helst livstegn fra Anders efter den 3. februar. Han havde ikke kontaktet hverken familie eller venner. Der var heller ikke blevet hævet eller købt på hans bank- og kreditkort. Der var ingen udgående opringninger, og alle indgående opringninger var forblevet ubesvarede.

Nu rettede politiet søgelyset mod Mats, Kjell og Benny. Det var tre mænd, der havde været i kontakt med hinanden og Anders i dagene op til Anders’ forsvinden. Vi havde allerede adgang til Mats’ samtalelister, og på baggrund af dem kunne vi konstatere, at Mats havde benyttet sin mobiltelefon til at foretage en opringning til Benny den 4. februar klokken 00.37.

Denne opringning havde fundet sted i det område, hvor Anders boede. Ifølge samtalelisten var det den sidste opringning fra Mats’ mobiltelefon. Anders’ fastnettelefon viste, at den flere gange den 2. og 3. februar havde ringet til en kvinde i Ystad og en mand i Borås. Disse personer var dog ikke blandt opringningerne til og fra Anders’ mobiltelefon, men derimod regelmæssigt fra Mats’ telefon.

Afhøringer af disse personer viste, at ingen af dem kendte Anders eller vidste, hvem han var. De kendte derimod Mats udmærket.

Forceret og nervøs

Indtil den 8. marts bearbejdede og analyserede politiet de indsamlede oplysninger. Den 8. marts blev der foretaget en helikopterflyvning over Anders’ bopæl og de omkringliggende områder. Der lå meget sne, men plusgrader og sol. Man håbede at finde Anders’ bil et eller andet sted i skoven. Eftersøgningen var dog resultatløs.

Om eftermiddagen den 8. marts blev Mats afhørt. På dette tidspunkt var han ikke mistænkt for noget. Han var meget forceret og nervøs under afhøringen og svarede omstændeligt på alle spørgsmål.

Mats fortalte, at han i begyndelsen af februar havde skrevet en appel til landsretten, og at Anders havde hjulpet ham. Han havde været hjemme hos Anders dagligt i den uge, hvor Anders forsvandt, for at skrive appellen.

Om aftenen den 3. februar var de kørt hen til Anders’ arbejdsplads for at printe brevet ud. Derefter havde Mats kørt Anders hjem, og det var sidste gang, han så Anders. Derefter, på vej hjem til Vällingby, havde Mats fyldt benzin på sin bil.

Han beskrev i detaljer, hvordan han var kørt ind på en benzintank i Upplands Väsby, hvorfra han havde ringet til Benny. Mats havde ikke haft penge med, men Benny havde mindet ham om, at han havde en benzindunk i bilen. Inden han hældte benzinen i tanken, havde han lagt sin mobiltelefon på biltaget og var kørt afsted. Han opdagede hurtigt, at telefonen var væk og kørte tilbage for at lede efter den. Han fandt den dog aldrig igen.

Mats påstod, at han havde sat Anders af i Vidbo på et tidspunkt mellem klokken 22.00 og 23.00. Med hjælp fra telefonerne kunne vi se, at det ikke var rigtigt, fordi Mats havde benyttet sin telefon for at ringe til Benny klokken 00.37, og da havde han været ved Anders’ bopæl. Vi kunne også konstatere, at Mats’ forsvundne mobiltelefon var blevet benyttet flere gange efter Anders’ forsvinden på position, Skarpäng 3590. Telefonen havde modtaget sms og ringet på mobilsvar.

Bilen var helt udbrændt

Torsdag den 17. marts blev sagen taget op i programmet Efterlyst samt i en artikel i avisen Expressen. Det fremgik, at vi ledte efter Anders og hans sorte Saab. Allerede samme dag ringede en skovejer og fortalte, at han ejede et skovområde i Roslags-Kulla. Ifølge manden stod der en totalt udbrændt Saab på en skovvej i hans skov, og han ville have bilen fjernet. Manden oplyste, at han tidligere havde været i kontakt med politiet i Roslags, der havde sendt en patruljevogn til stedet.

Den næste morgen kørte vi ud til stedet. Der lå omkring en halv meter sne, og vi kunne konstatere, at bilen, der holdt 500 meter inde på en skovvej, var totalt udbrændt. Der var ingen identifikationsmuligheder i motorhjelmen, men på en kant i bagagerummet kunne vi skrabe chassisnummeret frem med en stålbørste. Dette nummer stemte overens med Anders Regnströms bil.

Bilen blev bjærget for at gennemgå en teknisk undersøgelse. På grund af sneens dybde kunne man ikke undersøge findestedet. Skovejeren oplyste, at bilen sandsynligvis var blevet anbragt der i slutningen af januar. En af Anders’ naboer oplyste, at han med sikkerhed havde set Anders’ bil i forbindelse med branden den 7. februar. Skovejerens oplysning om, at bilen var blevet anbragt der i januar, kunne udmærket have betydet, at vi aldrig var kørt derud.

Nogle dage senere modtog politiet oplysninger om, at Anders i slutningen af februar havde forsøgt at sælge sin båd for 20.000 kroner gennem ”Tradera.se”, altså efter hans forsvinden!

En nærmere undersøgelse viste dog, at annoncen var indrykket den 30. januar. Det bemærkelsesværdige var prisen på 20.000 kroner, fordi Anders så sent som i november havde sat den samme båd til salg på ”blocket.se”. Dengang havde prisen været 56.000 kroner.

Vi havde tidligere konstateret, at Mats’ forsvundne telefon i flere døgn efter Anders’ forsvinden, havde befundet sig på positionen Skarpäng 3590. Også hans nye telefon, som han var begyndt at benytte, efter at han havde mistet den første, var flere gange på samme position. Området består af villaer, og bag disse ligger et skovområde, der grænser ud til et stort vejbyggeri.

I påsken, hvor vejarbejdet lå stille, tog vi sammen med en politihund til stedet for at gennemsøge området og vejbyggeriet. Tanken var, at Anders kunne ligge begravet et sted i området, og at Mats havde tabt sin telefon, da han transporterede liget dertil. Eftersøgningen gav dog intet resultat.