Diverse

Kapningen av fartyget arctic sea i östersjön

Saga

Kapningen av fartyget Arctic Sea i Östersjön
Nordisk Kriminalkrönika är ett historist verk. Berättelserna och samlingarna är uttryck för den samtid som de skrevs i, och kan i enstaka fall ha föråldrat eller kontroversiellt innehåll. Eventuellt stötande material är inte uttryck för förlagets hållning.
Copyright © 2012, 2018 Diverse och SAGA Egmont, an imprint of Lindhardt og Ringhof A/S Copenhagen
All rights reserved
ISBN: 9788711933084

1. E-boksutgåva, 2018
Format: EPUB 2.0

Denna bok är skyddad av upphovsrätten. Kopiering för annat än personligt bruk får enbart ske efter överenskommelse med Saga samt med författaren.

Lindhardtogringhof.dk

Saga är ett förlag i Lindhardt og Ringhof, ett förlag inom Egmont-koncernen

Kapningen av fartyget Arctic Sea i Östersjön

Av Niko Rantsi, kriminalöverkonstapel, Centralkriminalpolisen i Vanda, Finland.

I juli 2009 blev lastfartyget Arctic Sea kapat på svenskt territorialvatten i Östersjön. Brottsfallet – som hämtat ur en deckare – väckte naturligt nog stor internationell uppmärksamhet. Serien av händelser slutade först en knapp månad senare i närheten av den Västafrikanska kusten, där de ryska myndigheterna bordade fartyget och grep kaparna.

Fallet var speciellt också beträffande det omfattande internationella myndighetssamarbetet. För utredningen av kapningen av fartyget och det försök till grov utpressning som var förknippat med den, bildades en gemensam internationell utredningsgrupp. Gruppen hade medlemmar från fem stater samt EU:s gemensamma polismyndighet Europol och EU:s rättsmyndighet Eurojust. Det var den hittills största polisoperationen mellan Europols med-lemsstater.

Den 28 juli 2009 meddelade verkställande direktören för Oy Solchart Management AB, Victor Matveev, till kriminalpolisen i Helsingfors att han misstänkte att allt inte hade gått enligt färdplanen när det gällde deras torrlastfartyg m/v Arctic Sea. Fartyget var på väg från Finland till Algeriet.

Beväpnade nattliga gäster

Verkställande direktören hade av fartygets besättning fått veta att det på efternatten den 24 juli hade kommit en grupp män ombord som uppträdde som narkotikapoliser. De beväpnade männen hade uppfört sig våldsamt. Enligt uppgifter rederiet fick av besättningen per e-post och telefon under de följande dagarna, hade de bordande männen misshandlat en del av besättningen, dock inte livshotande. Männen som bordade fartyget hade enligt besättningen lämnat fartyget igen under morgonen. Det nattliga intermezzot hade ägt rum på svenskt vatten, på havsområdet mellan de populära semestermålen öarna Gotland och Öland. Den svenska kustbevakningen hade samma dag lagt märke till att Arctic Sea rörde sig konstigt och farligt i farleden. När kustbevakningen frågade om anledningen, sade man från fartyget att ett tekniskt fel på fartygets maskineri påverkade fartygets gång.

Redan innan fartyget anlände till Finland för att lasta, hade fartyget Arctic Sea meddelat rederiet Solchart Management att de hade problem med fartygets maskiner. Till Finland hade fartyget kommit från hamnen Kaliningrad i Ryssland där det hade genomgått en grundlig service.

På våldsbrottsenheten vid kriminalpolisen i Helsingfors tog de upp en ingångsanmälan om händelsen som vd Matveev anmälde. Utredningen i Finland avslutades inledningsvis direkt eftersom den anmälda händelseplatsen tillhörde de svenska myndigheterna. Den svenska polisen fick den 31 juli telefonkontakt med fartyget efter att ha ringt upp dess satellittelefon. Arctic Sea befann sig då sydväst om de Brittiska öarna och var på väg mot Atlanten. Det var ett kort samtal och inget anmärkningsvärt kom fram. Besättningsmedlemmarna var enligt telefonsamtalet åtminstone i sådan kondition att det olycksdrabbade fartyget kunde fortsätta sin seglats enligt färdplanen. Den svenska polisen hade för avsikt att ta kontakt med fartyget på nytt inom några dagar, men händelserna tog en ny vändning redan den 2 augusti. Då hade det gått en vecka sedan den besynnerliga ombordstigningen på fartyget skedde i Östersjön.

Arctic Sea som var lastad med sågat tallvirke hade kastat loss i Jakobstads hamn i Finland den 22 juli 2009 klockan 03.25. Fartygets destination var den för besättningen väl kända hamnen Bejaia i Algeriet. I sin sista rapport på morgonen den 2 augusti meddelade fartygets besättning att fartyget befann sig norr om Biscayabukten. Rapporten innehöll endast rutinuppgifter. Enligt rederiets vd fanns det förutom kaptenen en erfaren rysk besättning på fjorton personer ombord på fartyget som seglade under maltesisk flagg. Rederiet Oy Solchart Management AB som förvaltade fartyget hade sitt kontor i Helsingfors. Fartyget ägdes av det på Malta registrerade bolaget Arctic Sea ltd. M/V Arctic Sea var ett av rederiets fem lastfartyg som trafikerade rutten mellan Finland och Nordafrika och som alla transporterade trävaror. En resa med full last från Finland till Algeriet tog cirka 12 dygn. Arctic Sea, som byggdes på Sedef Shipyard i Istanbul i Turkiet år 1991, var ett fartyg med lågt fribord. Dess topphastighet med full last var bara 10 knop (cirka 18 km/h). Dessa två omständigheter gjorde fartyget – sett i backspegeln – sårbart om någon utomstående olovligt ville borda fartyget under gång.

Utpressningssamtal kom till Finland

På söndagskvällen den 2 augusti 2009 fick centralkriminalpolisens jourhavande undersökningsledare och utredare veta att ett hotfullt samtal hade kommit till vd:n Matveev för Oy Solchart Management AB som bodde i Finland. Samtalet hade ringts vid sextiden på kvällen från Arctic Seas satellittelefon till vd:ns mobiltelefon. En okänd man som presenterade sig med namnet Major hade hotat vd:n och hans familjemedlemmar till livet. Uppringaren hade också hotat med att skada fartygets besättning och själva fartyget om man inte gick med på de krav han ställde. Det som också var speciellt med samtalet var att utpressarens röst var förvrängd på något sätt. Utpressaren talade engelska.

Redan samma kväll träffade centralkriminalpolisens jourhavande vd:n för ett förhör. I samband med förhöret kom det fram att någon under kvällen ringt fler hotfulla telefonsamtal från fartygets satellittelefon. Samtalen hade också gått till bolagets vice vd i Helsingfors och till bolagets tekniska direktör som var knuten till bolagets kontor i Arkhangelsk i Ryssland. Eftersom det egentliga hotet och kraven var framförda till rederiets vd som bodde i Finland, var utredningen om utpressning de finländska myndigheternas ärende och eftersom det fanns internationella inslag ett fall för centralkriminalpolisen. Påföljande dag bildades en särskild grupp vid centralkriminalpolisens dåvarande huvudavdelning i Vanda, i vilken flera brottsutredare och experter från olika myndigheter ingick. Detta skedde i all tysthet. Både på grund av kaparens krav och för att garantera säkerheten hos målsägarna och fartygets besättning, lämnades det inte ut några uppgifter om fartyget Arctic Sea till allmänheten. Polisen tog allvarligt på de hot som riktats mot vd:n och hans familj. Om det var så att någon eller några hade kapat ett lastfartyg på Östersjön mitt i sommaren – måste man vara beredd på vad för något som helst.

Den här typen av nyheter var annars vanliga från andra delar av världen, speciellt från Indiska Oceanen i närheten av Somalias kust. Där patrullerade även det finländska minfartyget Pohjanmaa under våren 2011 för att säkra de handelsfartyg som rörde sig i området mot sjörövare. Finland deltog här med cirka 120 soldater i den första maritima krishanteringsoperationen, Atalanta, som medlemsländerna i Europeiska Unionen utförde.