Dorthe Nors

Dage

SAMLEREN

1

1. Det var så den vinter,

2. tænkte jeg og kiggede på årets sidste krokus,

3. de har lagt sig til jorden,

4. og jeg var i tvivl.

5. Skældte en hel skole ud, fordi en enkelt sætning plager mig

6. og drak min chokolade, sød/bitter.

7. Arbejdede,

8. overvejede at rejse til et sted, jeg aldrig troede, jeg skulle finde mig selv,

9. men blev, hvor jeg var

10. og slog på væggen ind til min nabo,

11. var i tvivl, men sikker,

12. var usikker,

13. stod stille ved vinduet,

14. lod blikket gå fra løbesko til uldsokker

15. og lagde mig på sengen.

2

1. Blev overfaldet af en krydsning mellem en rottweiler og en grand danois under løbetur i Søndermarken, overlevede.

2. Råbte ad fem hundeejere i dynejakker: I ER JO SYGE!

3. Overlevede.

4. Løb min rute (kirkegården, Frederiksberg Have, Søndermarken og hjem) hurtigere end nogensinde.

5. Stod med mine hænder på knæene og halsede af gulvet:

6. Hvorfor nu også det? Er der ikke nok, er der ikke?

7. halsede jeg

8. og konstaterede skader fra hundeoverfald i den venstre del af tungen,

9. men overlever, overlever altid,

10. det er sådan jeg er, ikke til at slå ud,

11. med tungen foran spejlet,

12. øjnene åbne,

13. mit ansigt en grimasse af gummer og længsel

14. og isvand til aftensmaden.

3

1. Gjorde mig overvejelser over, hvad det vil sige at være glad.

2. Besluttede mig for at teste, hvad der ville ske, hvis jeg var glad,

3. rigtig glad.

4. Blev bange for at blive skuffet.

5. Gjorde køleskabet rent,

6. tænkte på det, han skrev

7. og blev ved med at vende tilbage til ordet selvtillid, skrev det også ned,

8. skrev det ned en gang til

9. og gik forbi Irma.

10. Tog den flaske vin, naboen havde sat på min måtte, med ind:

11. Undskyld larmen, kærlig hilsen Majbritt, stod der, og det er altså det, hun hedder, tænkte jeg,

12. og satte flasken oven på køleskabet,

13. flyttede den ned under håndvasken,

14. jeg vil drikke den til pinse,

15. til pinse, når jeg er glad,

16. rigtig glad.

4

1. Vågnede ved lyden af mit spejl, der faldt ned, og det kan ikke være godt.

2. Reddede glasset, men måtte ned i gården med rammen, og det kan ikke være godt.

3. Overvejede at lægge mig under tæppet

4. eller cykle en tur

5. eller foretage en forvandling: gæller, poter, antenner,

6. men kunne ikke.

7. Konstaterede, at når vinden er i øst, så er Valby Sibirien,

8. nogenlunde lige så tomt

9. og fuld af løse hunde, der løber fra hæk til hæk, sikkert efter døde fugle.

10. Gik en aftentur på Dronning Dagmars Allé.

11. Hørte børn øve sig på blokfløjter ud af de halvt åbne vinduer,

12. mens solsortene oppe på skorstenene sang for sig selv

13. og hundene ved hækkene

14. og mig under Langgade Station.

5

1. Vågnede en time for tidligt,

2. lavede pulverkaffe,

3. drak den,

4. stod ved vinduet i mit køkken på samme måde, som jeg stod ved vinduet i mit køkken, da jeg boede på Fanø og hver dag gik ned på stranden og kvaste knivmuslinger med fødderne: Hvorfor bor jeg her, tænkte jeg

5. og kunne ikke vide, at jeg en dag ville stå i en lejlighed i Valby og kigge på de skæve tulipaner i baggården og tænke det samme.

6. Skrev.

7. Gik en tur på kirkegården, hvor alt lover forår, og standsede, som jeg ofte gør, ved Vilhelm Kyhns grav, og Kyhn vil altid være den samme, indfattet i bronze og vokset ind i birketræet, der knudrer sig over ham,

8. en dag bliver jeg nødt til at tage et billede af det træ,

9. en dag bliver det noget, jeg kan vise frem fra tiden, der gik,

10. besluttede jeg og stjal en lille gren,

11. så min tv-avis,

12. så mit ansigt gå forbi i entreen,

13. så mine fødder i uldsokkerne længst nede

14. kvase ingenting.

6

1. Hård vind fra øst, og alting lugtede af Skåne, Halland og Blekinge.

2. Ryddede op på min opslagstavle,

3. løb en tur gennem Søndermarken, gennem kirkegårdene, for det er forår nu, og det er svært at være lykkelig til tiden, og sjældent at noget går efter fortjeneste, men det er forår nu.

4. Tog noter, der siden kan vise sig nyttige, og alting er uvist, men stille.

5. Tænkte på dem, man godt må kunne lide, dem, man ikke må kunne lide, og dem, man så godt kan lide alligevel, men aldrig siger noget om.

6. Gik mine hemmeligheder efter i sømmene,

7. og jeg har ikke opgivet håbet, jeg tror stadig, at ting kan åbne sig og blive bløde og levende, tyske bunkere, berlinmure, nedlagte slagterier, det er kun et spørgsmål om tid og i sidste ende for det bedste, tænkte jeg i køen ved købmanden

8. og standsede så på vej hjem ud for Blankavej nr. 25, stuen, hvor nogen har en Mao-figur stående i vindueskarmen, og når jeg går forbi, synes jeg nogle gange, han vinker og smiler, mens det andre gange ser ud, som om han giver mig fingeren,

9. det afhænger af min tro på tingene, og hvis den altid havde det godt, ville jeg være vanvittig, tænkte jeg

10. og bad mig selv om at løfte hovedet, måske var det slet ikke meningen, at han fik det til at lyde sådan,

11. så glem det,

12. glem udsigten over kanalen den dag,

13. glem de vintergrå tage,

14. måden vanten hang fast i gelænderet,

15. rimfrosten og den slags, der står tilbage,

16. slå det hen nu, glem den,

17. uretfærdigheden,

18. for det er forår nu.

7

1. Det, der i går stod i knop, står i dag i blomst: nellikerne på mit bord,

2. den territoriale solsort på mit tag, den svage murren i munden og mit køleskab.

3. At forsone sig, tænkte jeg

4. og slog det hen

5. og satte Brahms til at spille igen.

6. Gjorde mig tanker om kunsten at elske,

7. om kunsten at elske på den rigtige måde, kunsten at elske henkastet, kunsten ikke at elske, når man gør det, kunsten at elske, selvom man ikke kan elske, kunsten at holde op med at elske, det man ikke kan lade være med at elske, kunsten at elske, selvom det ikke kan betale sig, og vente, kunsten at vente,

8. og så gik jeg ned på gaden og så mig til siderne,

9. ingen hunde, ingen biler, bare et par mennesker i regnen

10. og mig.

11. Købte en is,

12. gik rundt med isen let hævet foran mig,

13. blev våd, men var ligeglad, for folk, der ikke ved, hvordan jeg føler, skal holde op med at føle for mig, og hvis man ikke kan tænke min tanke til ende, så skal man tænke på noget andet, måske skal man i stedet tænke på sit eget, og når man tænker på sit eget, skal man spørge sig selv, om det giver mere mening

14. og gør det det? tænkte jeg

15. og gik hjem til Brahms

16. og lydene nede fra gaden.

8

1. Vågnede, gik barfodet over gulvet

2. og spiste lidt brød,

3. tog en lap fra skrivebordet og skrev A red elephant is still an elephant på den

4. og blev så urolig for, om den slags var godt nok, følte mig dum, følte mig bleg, var selv som en elefant, der tumler rundt og vælter ting, men en elefant mellem glasskår er stadig en elefant, ligesom et menneske, der ikke er godt nok, stadig er et menneske, og biografen i Brooklyn er stadig en biograf, og det sorgfulde hjerte er stadig et hjerte, and a red elephant is still an elephant.

5. Tog cyklen ud til Damhussøen, og det var, da jeg måtte bremse ned ved fuglefodrepladsen, at jeg kom i tanke om min skat

6. og dernæst min revisor,

7. og så cyklede jeg hjem til mine kvitteringer,

8. gik tallene efter,

9. og dette er en tilstand, skrev jeg i bunden af varmeregningen,

10. dette er en måde at være på,

11. en ændring i tilværelsens struktur

12. som søndag morgener i stilstandsregn,

13. som nedtrådte gummisko og let syrnede flødekartoner,

14. og fugle på jorden, der spiser af hånden og skider på stedet frem for at flyve,

15. og fugle bør flyve,

16. en fugl, der ikke flyver, er ikke længere en fugl.

9

1. Sagde tak, men nej tak til middagsforestillingen i Operaen,

2. sad i stedet i varmen, nu den så småt er nået ned gennem tørreloftet til fjerde sal,

3. men Vestre Kirkegård er Danmarks største gravplads for de døde, sådan at levende som mig kan tage sol uden at blive set af andre end tyrkerduerne på den lille parcel nord for pilealléen, og jeg siger ikke hvor.

4. Tog sandalerne af, og trøjen,

5. fik fregner,

6. fik lyst til at cykle gennem Sydhavnen ind til byen og gå rundt om Søerne, jeg har ikke gået der siden Nytårsdag, og så var det, han skrev,

7. og jeg forestiller mig stadig, hvor ondt det må have gjort at skyde sig selv ind i hjertet med så stort et nødblus.

8. Stod stille på Dronning Louises Bro for at nedskrive det, den gamle mand sagde, idet han klemte sig ind mellem et ungt par: Så sætter man den bare ned i F-dur, sagde han og fortsatte mod Nørrebro,

9. og hvor er januar langt væk på sådan en dag, hvor skyerne former sig over Sortedam Dossering, og børn med cykelhjelme slingrer på stierne, mens de kalder på de fædre, der har stukket koste ned gennem deres cykler, så de aldrig kan vælte,

10. men sjælens tid er langsom.

11. Cyklede hjem og lavede kaffe på min Mokka Express

12. og drak kaffen, vred kludene op, pillede stearin af bordet, og jeg er dårlig til at være sur, men god til stamina og til at huske og til at elske og glemme

13. at blive set som menneske midt i januarmørket,

14. der ikke længere findes.

10

1. Sov, som om nogen ruskede i mig for at se, om jeg var vågen.

2. Gik på apoteket, hvor kvinden med bryster som kloder tog alle hovedpinepille-varianter ned og forklarede mig forskellen på dem, og hendes bryster bliver større og større for hver gang jeg kommer, fordi hun vil fortælle mig, hvad kamfer gør ved slimhinderne, selvom jeg skal købe ørepropper, og jeg skal også se inhalatoren på trods af, at jeg beder om plastrene, og jeg er sikker på, at disse bryster i flydedokstørrelse startede ud som bordtennisbolde, men at adfærd fik dem til at vokse.

3. Gik langsomt hjem,

4. lagde mig på sengen

5. og lod den ene times søvn blive til tre timers søvn, indfiltret i sengetæppet som et byltebarn,

6. vågnede, lagde sokkerne i skuffen,

7. fortalte mig selv historien, om dengang jeg mødte Kronprinsen igen og igen,

8. fortalte den så mange gange for mig selv, at den blev patetisk, hvorefter flere sår sprang læk.

9. Lavede Pasta Bolognese

10. og gik så en tur gennem en verden, der for at gnide salt i sårene har vendt vrangen ud på sig selv og afsløret al sin indre skønhed,

11. al den grøde i luften, al den gråd på lur, og så havde jeg gået den lange vej for kun at se, at elefanterne i Frederiksberg Have havde lagt sig for natten, og de eneste, der var tilbage, var de ringduer, der sad i græsset.

12. Det kunne have været anderledes, tænkte jeg og kiggede op på døren ind til verden, der af og til står på klem, nogle gange kun for at der kan stikkes fingre ud i ansigtet på mig

13. og så alligevel,

14. for andre gange ser jeg et glimt derinde, som af en hvalfisk, der stiger op af havet med sit lille gode og klare øje for at kigge på mig uendeligt mildt og undersøgende efter den lange rejse fra bunden og op: Er du okay?

15. Ikke helt, nej, for alt jeg oprindeligt bad om, var en kop kaffe

16. og se nu alt dette.

11

1. Løb omkring Damhussøen med alle dens ællinger stukket af vejen i græsset.

2. Løb så langsomt, at jeg blev overhalet af en far og hans lille dreng, og er der hajer i det der vand, far? spurgte drengen, og så svarede faren: Det kan godt være,

3. og havde de set sig tilbage, ville de have set mig nikke.

4. Kunne ikke sidde inde for solen, kunne ikke komme uden om Frederiksberg Have, men der var ingen elefanter, kun lugten af dem.