Grimur Grý

Greven

Stænderne

1

I

Jeg har aldrig kunnet døje de læspende sminkekrukker, der nu om dage går under betegnelsen »adelsmænd«. Min slægt står ikke tilbage for nogen i riget i fornemhed og alder, men vi har aldrig siddet og udvekslet galanterier ved litterære soireer. Vi er en blodrig og levedygtig slægt, og det er jeg Himlen taknemmelig for.

Jeg voksede op på et stort gods i Østpreussen. Så langt øjet rakte, så man fra hovedslottet ud over bølgende marker, der alle sammen hørte ind under vort domæne. Hvor som helst man færdedes ad de snoede markveje, stod krumryggede bønder med huen i hånden, når vi kom forbi. Når den bidende østenvind varslede efterårets komme, gik jagten tværs over stubmarkerne til hest og med halsende hunde ved siden. Undertiden væltede vi en bondeunge omkuld eller trampede et par høns i støvet, men så lo vi bare og for videre, mens jagthornet gjaldede. Hu, hvor det gik.

Min far var en stor og kødfuld mand. Han havde en egen barsk sans for humor. Jeg husker således en middag, han gav for nogle nabogodsejere. Ved denne middag skete der det ulykkelige, at sovsen skilte. Straks beordrede min far kokken ført ud på gårdspladsen, og der blev han ved faklernes skær bundet fast til to heste, der trak til hver sin side.

- Så kan han sgu føle, hvordan det er at blive skilt, sagde min far og klaskede sig på lårene af latter. Også gæsterne deltog i morskaben, og i mange måneder snakkede man ikke om andet end min fars påhit.

Men bag hans barske ydre bankede et varmt og medfølende hjerte. Han beordrede, at kokkens enke skulle have en lille hytte i sumpen kvit og frit og endda en tønde kartofler hver mortensdag.

Som den almægtige godsejers søn var jeg naturligvis alles øjensten. Stuepigerne kappedes om at stikke mig godbidder, og mine tre ældste brødre vidste ikke alt det gode, de kunne gøre for mig.

Ingen døre var lukkede for mig, ingen gale streger, jeg kunne finde på, blev ikke straks tilgivet.

Over alt tumlede jeg frit i mark og eng, og alt kunne jeg tillade mig. Hvis jeg havde narrestreger for med min fader, vankede der en solid endefuld. Jeg husker således engang, jeg havde lagt en meget stor flodkrebs ned i min faders bukser. Aldrig skal jeg glemme hans smertenshyl og hans udbrud:

- Der er nogen, der bider mig i nosserne.

Da vankede der sandelig i den bare, men jeg tror i virkeligheden, at min faders afstraffelser gavnede mig umådelig meget. De lærte mig, at livet ikke er lutter lagkage, og at man må vise sig som en mand og tage følgerne af sine handlinger.

Og bagefter sad jeg nede i løvhytten i haven sammen med mine brødre og lo, så jeg blev blå i hovedet, over min faders ansigtsudtryk, da flodkrebsen bed til. Det vil sige, mine brødre sad. Jeg stod ved siden. De næste par dage kunne jeg kun med smerte sætte mig ned, men den sunde latter, vi brødre fik os, var alle smerterne værd.

Mine ældre brødre brugte en stor del af deres tid med at flakke om nede ved bøndernes hytter og finde piger, de kunne tage med ud i høstakkene. Jeg var endnu for lille og uskyldig til at ane noget om, hvad der ved slige lejligheder foregik, og det stødte mig derfor, at de altid beordrede mig hjem.

- Hvorfor må jeg ikke komme med? spurgte jeg.

- Det er sent. Du skal hjem og sove.

- I går var det da endnu senere, da vi sad nede ved floden og snakkede, og da skulle jeg ikke hjem.

- Det var noget andet i går.

- Hvorfor var det noget andet?

- Det kan du ikke forstå. Kan du så se at komme hjem med dig, Christian Friedrich. Ellers skal vi komme efter dig.

Og surmulende måtte jeg adlyde og gå hjem til min seng. Efterhånden voksede en vis oprørsånd i mig, og en dag, da det allerede var sent på sommeren, bestemte jeg mig til at snige mig efter mine brødre for at se, hvad de egentlig foretog sig.

Jeg huskede nemlig fra sidste år, at disse ekskursioner ud på markerne kun foregik om sommeren. Om vinteren afløstes de af skæmt og gækken i alkoverne. Derfor var det ved at være sidste chance, hvis jeg i år skulle se, hvad de tog sig for, der var så hemmelighedsfuldt, at jeg ikke måtte komme med.

Disse overvejelser stålsatte mig, men gav mig også bevidstheden om, at det ville give sig særdeles følelige udslag, dersom mine brødre opdagede, at jeg havde beluret dem.

Mine brødre gik leende og småsnakkende ned mod den nærmeste klynge bondehytter. Jeg gik den modsatte vej - op mod slottet - til vejen drejede. Så dukkede jeg mig og løb tilbage over markerne, i ly af træer og buske, i samme retning som mine brødre.

De gik ned mod en lille klynge stråhytter, hvor nogle fæstebønder boede.

Der stillede de sig i ly af nogle hyldebuske. Jeg stod en halv snes meter derfra, ligeledes skjult af buske. Jeg lagde mig ned på alle fire og kikkede frem bag buskene hen mod mine brødre. Deres opførsel forekom mig i høj grad gådefuld, men jeg var ganske sikker på, at der snart ville ske noget spændende, og det viste sig hurtigt, at jeg ikke tog fejl i denne formodning.

Om aftenen var bønderpigerne ofte forsamlet ved den brønd, der lå et lille stykke nede ad vejen mellem hytterne og slotshaven. Her fyldte de deres store lerkrukker med vand, mens de udvekslede sladderhistorier om livets gang. Jeg havde undertiden været dernede om aftenen, men pigernes snak var mig i den grad frastødende, at jeg for længst havde opgivet at søge deres selskab. De snakkede næsten kun om de unge karlfolk, og hvad den ene havde gjort ved den, og hvad den ene syntes om den anden og den slags. Det forekom mig totalt uinteressant.

To af pigerne kom nu tilbage til hytterne med hver deres krukke på nakken. De var tilsyneladende stadig ivrigt fordybet i en samtale. Jeg kunne ikke skelne ordene, men jeg vidste af erfaring, at det var ganske ligegyldige emner, der debatteredes. For min part foretrak jeg langt at lytte til den gamle halte røgter, der kunne fortælle om, hvordan han som ung havde været med i den spanske arvefølgekrig som hvervet soldat. Han fortalte om kanonernes tordnen og muskedonnernes bjæffen, så man næsten syntes, man selv havde været til stede. Også om formidable vildsvinejagter, han havde været på i sine unge dage, vidste han at fortælle, så man var klar til at tisse i bukserne af spænding. Men pigernes præk om karle og piger - med mængder af hentydninger til foreteelser, jeg intet kendte til - var mig direkte viderværdig.

Jeg var klar over, at mine brødre havde noget for, men hvad vidste jeg ikke. Jeg forestillede mig, at det måtte have noget at gøre med de unge piger, og det skulle snart vise sig, at jeg ikke tog fejl i denne anskuelse. Men jeg troede, mine brødre ville tæve dem, fordi de var så dumme, og dette viste sig ikke ganske at være tilfældet.

Da de to unge piger var på deres vej tilbage til hytterne, passerede de de hyldebuske mine brødre stod i skjul af, og øjeblikkelig sprang de alle tre - Gebhard, Ephraim og Justus - ud på vejen, mens de udstødte et øresønderrivende krigshyl, der nok kunne få blodet til at fryse til is i årerne på mere modige mennesker end de to unge piger.

De to unge piger smed vandkrukkerne fra sig, så de knustes, og løb i retning af hytterne; men de var ikke kommet mange skridt, før de blev grebet bagfra af mine brødre.

Jeg regnede nu med at se dem få en ordentlig en på tæven, men i stedet gramsede mine brødre om deres bryster og krystede dem ind til sig.

Jeg kunne forestille mig, at det nok også gjorde ondt. I hvert fald udstødte pigerne et angsthyl, der måtte kunne høres viden om. Jeg var grebet af lyst til at springe op og klappe i mine hænder og opfordre mine brødre til at mase dem endnu mere, men holdt mig klogeligen tilbage.

Pigerne fik kun skreget op i ganske kort tid. Så lagde mine brødre deres store hænder om munden på dem, så de ikke kunne få en lyd frem, og slæbte dem med sig ind på markerne. Der var ingen høstakke i nærheden, så de væltede pigerne om i det dugvåde græs.

Gebhard, der var enogtyve år gammel på det tidspunkt, tog sig alene af den ene pige - en landsbyskønhed med viltre, sorte lokker og et flammende blik, mens Ephraim og Justus, der var henholdsvis atten og seksten, deltes om den anden - en blond pige med en rødmosser teint og strågule fletninger. Jeg krøb nærmere gennem det våde græs for at se, hvad der foregik. Jeg vovede næppe at trække vejret af angst for at mine brødre skulle opdage mig, men snart blev jeg over, at de var så ivrigt optaget af pigerne, at de ikke havde blik for nysgerrige, der måtte belure dem.

Gebhard var nærmest mig, så det var ham, jeg først og fremmest iagttog.

Han havde væltet den sorthårede pige om på ryggen og æltede hendes bryster med den ene hånd. mens den anden søgte op under hendes skørter.

Hun virkede bange, men ikke mere, end at hun forbandede ham og hele vor slægt i de stærkeste vendinger. Hendes mørke øjne skød lyn, og hun så trodsigt på ham, mens hun fortalte ham. at han og hele hans familie var modbydelige horebukke, der burde sættes på hjul og stejle. Jeg havde lyst til at råbe til Gebhard, at han skulle afstraffe hende summarisk for at komme med så respektstridige udtalelser, og give hende en ordentlig dragt prygl, men han lo i stedet, så hans hvide tænder glitrede i månelyset og sagde:

- Dig er der liv i. Det kan jeg lide.

Denne udtalelse gjorde hende så arrig, at hun spyttede ham i ansigtet. Heller ikke dette lod til at afficere ham synderligt. Han stak bare armen længere op under hendes skørter, så den var begravet til skulderen. Formålet hermed kunne jeg ikke indse, men det måtte gøre ondt på pigen, for hun hylede op som en stukket gris.

Han kvalte hendes skrig ved at trykke sin mund mod hendes, og jeg kunne se på hans kæbemuskler, at han gumlede på hende. Dette forekom mig besynderligt og ret så uæstetisk, men hvis han fandt fornøjelse ved at straffe hende på det måde, måtte der jo være en grund til det.

Imens var hans ene hånd travlt beskæftiget med at grave rundt oppe under hendes omfangsrige skørter. Han nulrede og gravede med hånden, så det var helt besynderligt at skue. Ung og uskyldig, som jeg var, anede jeg dengang intet som helst om den anatomiske forskel mellem de to køn. Jeg vidste jo nok, der var forskel på en hingst og en hoppe, men aldrig i min vildeste fantasi havde jeg forestillet mig, at noget tilsvarende gjaldt for mennesker. Jeg havde simpelt hen aldrig spekuleret over den sag før, men nu kom jeg til at tænke på, hvad Gebhard havde for, og det forekom mig da, at han måtte hive hende i tissemanden for at afstraffe hende. Og dette kunne så sandelig være smertefuldt, det vidste jeg, fra engang jeg fik den i klemme, da jeg for spøg ville se, om jeg kunne stikke den igennem et hegn af riskviste.

Pigen vred og vendte sig som en orm, mens Gebhard uafladelig bearbejdede hende deroppe mellem benene. Ind i mellem fortsatte han med at kysse hende og knuge og ælte hendes bløde bryster.

Jeg så flygtigt over mod Ephraim og Justus, der var fælles om den anden pige. De havde allerede revet hendes kjole og underskørter helt af. Hun vred og vendte sig, og hendes hvide hud lyste skærende i det blege månelys. Ephraim havde lagt sig ind over hendes overkrop, og jeg kunne se, han sugede på hendes bryster. Hendes ansigt var fortrukket af skamfølelse og raseri, og det gyldne hår dansede som slanger gennem græsset, når hun kastede hovedet frem og tilbage. Justus havde lagt sig op mellem hendes ben og var åbenbart beskæftiget med at befamle hende der. Hans krop skyggede, så jeg ikke ret kunne se, hvad det var, han med så stor iver foretog sig.

Gebhard slog pludselig med et kast den sorthårede piges skørt op over midjen, og jeg havde et øjeblik frit udsyn over hendes underkrop. Hendes mave hvælvede sig hvid som svanedun, og under den groede et tæt krat af sortkrøllet hår. Til min store bestyrtelse så jeg under dette buskads ingen tissemand, men i stedet en langagtig revne, som Gebhard nu stak sine fingre ind i og bearbejdede med en intensitet og henrevethed, der syntes mig en bedre sag værdig. Pludselig stønnede hun. Jeg tænkte, at min broders uafladelige klemmen og boren måtte have smertet hende uudholdeligt og fik næsten medlidenhed med det stakkels pigebarn. Men Gebhard lod til at være overmåde tilfreds med hendes stønnen. Han slog armene om hendes skuldre og kyssede hende voldsomt, og til min forbavselse så jeg, at han kastede armene om hans skuldre, trykkede sig ind mod ham og begyndte at kærtegne hans rygstykker, mens hun stønnede rytmisk. Hun begyndte at bevæge underlivet under ham og rokkede og vrikkede frem og tilbage, så det var sært at skue.

Gebhard rejste sig op et øjeblik, og pigen blev liggende i det dugvåde græs med blottet underkrop. Hendes skørt var rullet op i en lille pølse under hendes bryster. Ovenfra var kjolen trukket ned, så hendes ene bryst lå frit fremme. Det strittede i vejret, holdt oppe af den snærende kjole, og vorten pegede op mod himlen som et mørkt øje.

Pigen lå nu helt roligt og ventede. Gebhard stod ved hendes side og smilede, mens han knappede sine bukser op. Hans korte tyrepik sprang frem i vejret. Den var helt stiv. Det overraskede mig ikke så meget, for jeg havde undertiden set nogle af de ældre bondedrenge sidde i skyggen af hytterne og gnubbe over deres tissemand, der stod stift i vejret, så jeg vidste, at den godt kunne blive sådan. Jeg kom i tanker om, at min tissemand også havde været stiv engang, da jeg lå i min seng. Det var længe siden, og jeg havde næsten glemt det igen, men jeg huskede pludselig, at det havde været forbundet med en intens følelse af velvære.

Gebhard gik hen mod pigen med sin pik strittende i vejret som en lanse. Hun lå udstrakt med lukkede øjne og ventede. Pludselig faldt han på knæ mellem hendes ben og tog om hendes skuldre, mens han kyssede hende på de lukkede øjenlåg. Hun trykkede sig op mod ham, og han væltede helt ned, liggende mellem hendes lår. Med et pludselig ryk skød han sig op over hende, og jeg opdagede, at han derved stak pikken op i maven på hende. Det var så uvant og mærkeligt for mig at se, at jeg næsten helt glemte at være forsigtig. Jeg listede et par skridt frem for at se bedre og kunne nu tydeligt se det hele. Gebhard løftede pigens lår lidt i vejret, og jeg kunne se, at han var gledet ind i hende, så kun nosserne hang udenfor og dinglede. Han tog om hende så kun nosserne hang udenfor og dinglede, og liggende på hende begyndte han at rokke frem og tilbage med støtte og beslutsomme tag. Når hans pik derved gled delvis ud af hende, så den glinsende og olieret ud, og det begyndte pludselig at give nogle underlige, smattende lyde, når han stødte i bund.

Jeg så pludselig ned ad mig. Min pik var begyndt at rejse sig, og bukserne føltes nu som et uudholdeligt fængsel for den. Jeg skyndte mig at knappe op. Først stod den vandret frem, måske endda lidt nedadpegende som en ønskekvist, når den mærker vand i undergrunden. Men jeg tog om den og følte derved en så ubeskrivelig følelse af vellyst, at jeg aldrig syntes, jeg havde mærket noget lignende, og pikken rejste sig inden i min hule hånd, til den strittede kroget op i vejret. Jeg fortsatte med at gnubbe den distræt, mens jeg optaget betragtede, hvorledes Gebhard bearbejdede den sorthårede pige. Hun var nu helt vild og rokkede og vrikkede sig under ham, mens hun ind i mellem løftede ballerne helt fra jorden, for at hun kunne glide bedre ind. Det gik op for mig, at de begge måtte føle en vellyst, der var beslægtet med den, jeg følte, og mit hoved fyldtes af beundring over Skaberens værk, at han kunne passe de to køn så godt til hinanden og lade mennesker fremkalde en sådan glæde for hinanden. Kun fattede jeg ikke, hvorfor pigen i begyndelsen havde strittet mod, når hun dog nu så åbenbart var glad for, hvad der var sket, og jeg forstod ikke, at det havde været nødvendigt for Gebhard at overfalde hende og optræde som en straffende dommer. Men det hørte måske på en eller anden besynderlig måde til spillets regler.

De fortsatte med deres ridetur i hinanden, og jeg listede mig nu nærmere over til mine to andre brødre, for at se hvorledes det gik med dem. Jeg behøvede næppe mere at være bange for at blive opdaget. Både mine brødre og de to piger var nu så optaget af deres foretagende, at de næppe ville have bemærket mig, om jeg så havde stået lige ved siden af dem. Mens jeg gik, fortsatte jeg hele tiden med rytmisk at gnubbe min pik, og vellystfølelsen blev mere og mere intens. Det undrede mig, at jeg aldrig før havde fundet på at gøre sådan noget med mig selv. Jeg huskede nu pludselig mange situationer, hvor jeg havde følt vellyst, når min pik var kommet til at gnide mod et eller andet, men jeg havde aldrig tidligere taget mig så meget af det.

Jeg var nysgerrig efter at se, hvorledes mine to brødre kunne tage sig af deres pige samtidig, for så vidt jeg havde set på den anden, havde damer kun ét hul, og der kunne da næppe være plads til to pikke i det. Det viste sig da også, at de foreløbig havde fundet på en anden udvej. Justus havde lagt sig skråt ind over hende og havde i denne stilling pikken op i hendes hul, og han rokkede nu frem og tilbage ligesom Gebhard, blot en del hurtigere og med mere abrupte bevægelser. Hans hænder lå strakt ud fremfor ham i græsset ved hendes side, og hans ansigt var boret ned i jorden, hvor det rullede magtesløst frem og tilbage. Undertiden rullede hans ansigt om på siden, og man så da, at hans øjne var krampagtigt lukkede, og at hans læber ved særlig voldsomme fremstød krængedes tilbage, så hans sammenbidte tænde blev blottet. Ephraim lå nu på hug over hendes hoved. Han lå krummet sammen forover, så hans ansigt var ud for hendes bryster, og dem bearbejdede han stadig som en pattegris. Men da jeg så nærmere til, opdagede jeg, at han havde skridtet anbragt ud for pigens ansigt. Hans bukser var knappet op, og jeg kunne se, at han havde proppet den langt ind i munden på hende. Hun sugede og suttede på den, og jeg kunne se, at hun engang imellem ligesom prøvende satte tænderne den, så det uvilkårligt gav et sæt i Ephraim. Jeg havde lyst til at råbe til ham, at han skulle være forsigtig. Tænk hvis hun bed den af.. Jeg kunne ikke forstå, at han ville udsætte sig for en så frygtelig risiko, når det dog var ganske tydeligt, at pigen fra først af havde været meget uvillig at lege med. Men det lod han ikke til at kere sig om.

Pludselig stivnede Ephraim og satte sig halvt op, så hans mund forlod pigens bryster, der nu skinnede i månelyset af væde, og hans pik gled næsten helt ud mellem hendes tænder.

- Skynd dig, Justus, sagde han. Jeg vil også op i kussen, før det er for sent.

Jeg kunne ikke rigtigt indse, hvorfor det hastede sål men det var tydeligt af min broders krampagtigt fortrukne ansigtsudtryk, at der ikke var mange sekunder at spilde. Justus adlød og begyndte at mase frem og tilbage med en utrolig hast og energi. Jeg ventede næsten at se skumflager sprøjte ud fra det sted, hvor hans slimglatte pik maste sig sammen med hendes bløde revne. Og pludselig trykkede han sig helt fremover, stødte hårdt i bund og stivnede. Det sitrede op gennem hans lår, og han spjættede uvilkårligt med fødderne et par gange. Så lå han helt stille ind over hende, som en død. ind under pigens baller og løftede hende helt op Han greb in kværnede han hende rundt, spiddet

- Godt, Justus, sagde Ephraim og rejste sig, så hans pik stod som et scepter i vejret. Det skælvede omkring roden af pikken, og den virkede utålmodig og sitrende som et bange dyr.

Justus gled langsomt ud af pigen. Jeg bemærkede, at det dryppede fra hans pik. Jeg forstod ikke, om han havde tisset ind i hende. Det så ikke rigtig sådan ud, for de dråber, der nu faldt ned i græsset, var seje og tyktflydende. Han satte sig i græsset og så over mod Gebhard, mens han knappede sine bukser til. Ephraim spildte ikke tiden imens, men kastede sig som en ustyrlig hingst ind over pigen og hamrede pikken op i hende i ét langt stød. Denne pige bevægede sig ikke så voldsomt som den sorthårede, der endnu vred og vendte sig lidenskabeligt under min ældste broder, men på en mere stille måde nød hun utvivlsomt det, der foregik. Hendes fortrukne ansigt vidnede om en intens oplevelse, og da Ephraim nu i ét langt ryk trængte op i hendes skød, udstødte hun et langtrukkent skrig, der fik blodet til at fryse til is i mine årer, men som tilsyneladende blot opflammede min broder endnu mere. Han huggede kraftigt til nogle få gange, så gentog det samme sceneri sig som før. Et voldsomt ryk i bund, nogle konvulsiviske trækninger i lårene og så lå han totalt stille oven på hende. Pigen rykkede endnu lidt op og ned, og det var, som om hun ville have, han skulle fortsætte. Men det var han tilsyneladende ikke i humør til, for han rejste sig, greb om sin pik, der nu kun var halvstiv, og proppede den ind i bukserne, mens han fløjtede en liden munter melodi.

Nu var kun min ældste broder optaget af den spændende leg. Hans bevægelser var mere nydende og dvælende end de to yngre brødres, men tilsyneladende mindst lige så intense. Han greb ind under pigens baller og løftede hende helt op mod sig, og i denne stilling kværnede han hende rundt, spiddet på pikken, mens hun stønnede hårdt og rytmisk.

- Kom, kom, kan du ikke komme, hviskede hun pludselig, og han maste hende endnu hårdere op til sig, kværnede hende rundt endnu mere brutalt og blev pludselig færdig inde i hende. Han fortsatte lidt efter, noget langsommere, og hun bevægede sig et par gange rasende op og ned over ham. Så stivnede og hun, faldt bagover og lå stønnende, men med smukke og afslappede ansigtstræk, i græsset.

Mine tre brødre havde allerede klædt sig helt på igen og sagde nu et muntert farvel til pigerne, før de begav sig hjemad. Min pik stod stadig varm og stiv i min hånd, og jeg fortsatte med at gnubbe på den. Jeg fik pludselig den idé, at jeg måske nu kunne kaste mig over den guldhårede pige, der tilsyneladende endnu ikke havde fået nok, og proppe pikken op i hende.

Men det uhørt dristige ved et sådant foretagende forskrækkede mig. Hun ville sikkert blot le mig ud, hvis jeg - en lille trettenårs dreng - ville gentage mine brødres forehavende. Det var jeg for frygtsom til at udsætte mig for. Så jeg stak pikken indenfor og luskede hjem efter mine brødre.

Men den nat drømte jeg, at den sorthårede pige pludselig kom gående hen til mig i en solbeskinnet mark, og uden et ord smed sig ned foran mig og trak skørterne op om livet. Jeg drømte, jeg så hendes sortkrøllede kønshår og den sælsomme revne derunder, og jeg drømte, at jeg faldt ned og begravede min pik til skæftet i hende. Jeg rokkede frem og tilbage, og pludselig gennemrystedes jeg af en vellystfølelse, der var så voldsom, at jeg vågnede.