Titelblad

Charlotte
Adserballe Dahl

Når sindet banker på

– en vej ud af depression

mellemgaard

Kolofon

Når sindet banker på – en vej ud af depression
© 2017 Charlotte Adserballe Dahl og Forlaget mellemgaard

Forlagsredaktør: Jakob Krohn
Grafisk produktion: KWG Design, Odense
Grafiker: Tine Wichmann

ISBN 978-87-7190-519-9

Kopiering af denne bog må kun finde sted på institutioner,
der har indgået aftale med Copy-Dan, og kun inden for de
i aftalen nævnte rammer. Det er tilladt at bringe korte
uddrag i forbindelse med anmeldelser.

www.mellemgaard.dk

FORORD

Vores tanker styrer vores følelser, adfærd og handlinger, men når vi ikke formår at styre vores tanker, og vi ikke kan holde fokus, påvirker det vores sind og dermed vores person og i sidste ende vores liv.

Har dit liv formet sig, som du oprindeligt havde forestillet dig?

Da du var barn og i et filosofisk øjeblik tænkte over, hvad du ville være som stor, og hvordan dit liv skulle være, og hvad det skulle indeholde – stemmer det overens med, hvordan det rent faktisk har været indtil videre?

Du havde nok ikke umiddelbart planlagt, at du skulle blive deprimeret?

Det er de færreste, for hvem livet udfolder sig som planlagt – og godt det samme!

Livet er en perlerække af både små og store samt svære og nemme beslutninger, hvilket skaber nuancer og nye vinkler hele tiden.

Imidlertid er det ikke altid, at vi er forberedt på disse indfald og bump på vejen.

Det kræver øvelse, og ofte mestrer du bedre livets genvordigheder, når du har fået livet sat i perspektiv.

Du kan se det enten fra siden eller fra oven og får dermed et bedre overblik eller udsyn.

At stoppe op midt i livets udvikling og tage dette overblik kan forekomme ved, at sindet, næsten i bogstavelig forstand, banker på.

Der er behov for, at du sætter dit liv i perspektiv og vurderer den livssituation, som du befinder dig i. Det kan udløse en depression hos nogen, men ikke alle!

Nogle mennesker lever et liv uden depression, men hvor beklagelser, evig utilfredshed, irritation over alverdens ting og generel livslede er dominerende, uden dette dog afstedkommer og udløser en depression.

Deres sind banker ikke på, eller også er de ikke lydhøre over for det. De lever måske et mere eller mindre ensformigt liv, hvor de ikke ønsker de store nuancer i livets farver, men primært holder sig oppe i form af en ”mellemtilfredsstillende” og ensformig livsførelse.

Deres forholdemåde er mere eller mindre passiv, men de magter ofte at kommentere andres livsførelse og ageren, hvilket i mange sammenhænge indirekte er et udtryk for egen manglende selvformåen. Livet og dets impulser er som teflon på deres sjæl.

Omvendt vil mennesker, som favner livet, som føler, mærker, ser og smager på livet, ofte være mere påvirkelige i forhold til livets impulser og energier. De har alle antenner ude og deres system kan ofte blive overbelastet.

Uforløste eller indestængte følelser såsom aggression og vrede kan ophobe sig i kroppen for i sidste ende at give depression, idet ens utilfredshed enten med sig selv eller omverden ikke får afløb. En sammenhobning af livskriser, hvor sårbarhed er i top, og hvor man f.eks. ikke har fået behandlet sine mentale sår fra en tidligere episode før den næste krise opstår.

Uanset hvilken type eller bevægegrund, der er for depressionen, er en ting sikkert: du har selv ansvaret for at komme videre. Uagtet om depressionen umiddelbart synes at skyldes udefrakommende årsager eller alene synes selvskabt, er det vigtigt, at du ser i øjnene, at du har det fulde ansvar både for at tackle den og komme videre. Med hvilken grad og med hvilket tempo, det er dog op til dig efter temperament.

Når sindet banker på er en tilgængelig betragtning af, hvorledes vi skal være opmærksomme, når vores mentale helbred har svært ved at tage højde for de op- og nedture, som livet indeholder. Ved i højere grad at være modtagelig for glæder og gennemleve modstand, vil vi i længden opleve større livsglæde.

Depression er et udtryk for, at sindet er overbelastet, og at vi skal tage vores liv op til revision, og det gælder alle aspekter i vores nuværende livssituation.

Derfor er det også vigtigt, at vi ikke kun overfladebehandler og retter op på den umiddelbare årsag til depressionen, men også tager fat på de mere indirekte årsager til, at vi er den person, som tilfældet er i dag.

Det er hensigten med denne bog at levere en filosofisk betragtning af, hvorledes vores sind kan løsrives fra det fastlåste, kan etablere nye, mere ukonventionelt vinklede tankerækker og samlet give en højere grad af livstilfredsstillelse.

”Rod i sindet” forklarer årsager til og symptomer på depression – alt efter graden af denne og de forskellige behandlingstilbud.

Kapitlet ”Ryd op i sindet” giver input til, hvordan du kan sortere i dine tanker, vaner og handlemåder, og hvordan du fysisk og praktisk kan omlægge nogle af dine vaner.

”Fred i sindet” giver forslag til, hvordan du fremover kan leve livet og så vidt muligt undgå depression.

Jeg vil ønske dig held og lykke med læsningen – og tænk på, at du allerede nu har taget det første skridt og er på vej!

Fat mod. Alle kan tabe modet, men lad det ikke ligge.

Charlotte A. Dahl

DEL I

Rod i sindet

Mennesket kan vælge sig selv og blive sig selv!

– Søren Kierkegaard

DEPRESSION – en sygdom!

Ifølge WHO menes depression i år 2020 på verdensplan at være den næststørste folkesygdom – kun overgået af hjerte-kar-sygdomme.

Begge sygdomme kan siges at være et spejl af den tid, vi lever i.

Den ene er fysisk betonet, og den anden er psykisk. Der er derfor ingen grund til at lukke øjnene for disse dystre fremtidsprognoser, men i stedet åbne debatten om, hvorfor så mange mennesker bliver ramt af depression, og hvad den enkelte, arbejdspladsen og samfundet kan gøre.

Væsentligt er det i denne sammenhæng at få fjernet de barrierer, som den sygdomsramte støder på – ikke mindst i forhold til stigmatisering fra omgivelserne, men også at rette opmærksomheden på, at vi alle er forskellige, at vort samfund har brug for denne forskellighed, og at det ikke skal være bedre, smartere eller mere oppe i tiden at være den ene eller den anden type. Alle typer komplementerer hinanden – også de normale og ”gale”.

Når depression bliver gjort synonymt med psykisk sygdom, er der automatisk en afstandtagen fra omgivelserne.

Tankerne ledes hen på fortiden med dårekister, sindssygeanstalter og gale mennesker, som hverken havde styr på tanker eller handlinger. De skulle spærres inde, så de ikke var til gene for det øvrige samfund. Imidlertid ved vi i dag, at flere store kunstnere samt andre geniale personer fra tid til anden frekventerede netop disse institutioner for at tilpasse sig normen.

Depression skal behandles som en livsstilssygdom på linje med diabetes, hjerte-kar-sygdomme osv., hvilket ikke kun er fysiske sygdomme, men også ”accepterede” sygdomme, som folk i højere grad kan forholde sig til.

Det kan undre, at der stadig forekommer denne afstandtagen, når det gælder psykisk uligevægt eller manglende tilpasning efter massernes kerneværdier.

Den afstandtagen og stigmatisering, som finder sted, cementerer antagelsen om, at mennesket har berøringsangst, når det står uvidende over for et faktum. Eksempelvis i forhold til et tabu. Imidlertid må der også være andre faktorer, som gør sig gældende, idet de fleste voksne mennesker efterhånden må have stødt på depression, det være hos sig selv eller hos nære pårørende eller kolleger.

Med dette i mente er det endnu mere tankevækkende, at der ikke er større accept og forståelse omkring depression. Ikke to mennesker har oplevet eller gennemlever depression på samme måde. Ikke desto mindre udtaler over halvdelen af den danske arbejdsstyrke stadig, at de ikke ønsker at arbejde sammen med en person, som har været ramt af depression. Faktisk ganske foruroligende tal med tanke på, at denne person i dagligdagen måske kan bibringe organisationen genialt gennemtænkte ideer.

Forholdet er, at hovedparten af de mennesker, som har anlæg for at blive ramt af depression, ofte kan være særdeles omsorgsfulde, pligtopfyldende og kreative mennesker, som læser verden på en mere dybdegående måde end øvrige.

Der er gennem tiden givet mange bud på, hvorfor depression opstår, lige fra ”masked rage” (maskeret/uforløste vrede), genbestemt sensitivitet og overbelastning eller udbrændthed.

Derfor er der heller ikke en endelig skabelon for, hvorledes man bedst kommer ud af sin depression. Sikkert er det dog, at det er den enkelte, som primært må arbejde med at komme videre, men også at meget af arbejdet ville gå lettere, såfremt omgivelserne havde større accept og forståelse for, at depression kan ramme alle, og at der skal tages hensyn til dette, samt at dette ikke er ensbetydende med, at vedkommende er utilregnelig eller har ændret karakter eller sit syn på kerneværdierne.

Som nævnt er det en meget stor byrde for en depressionsramt at komme videre med livet, når omgivelserne dømmer en.

Det er oplevelser som disse, der primært tynger og føles som et ekstra åg. Det er uforståeligt, at der ikke er større forståelse for denne situation, da depressionen kan ramme alle og også er et tegn på tiden, vi lever i.

Spørgsmålet er derfor, hvad samfundet, arbejdspladsen, pårørende osv. kan gøre i disse situationer, men naturligvis også, hvad den enkelte selv kan gøre for at komme videre.

Der er rigtig mange informationer om depression. Om sygdommen, hvad der sker i hjernen under depression, hvad der skal til for at komme videre – såkaldt recovery, som frit oversat betyder ”at komme sig” – samt oplysninger til pårørende om, hvorledes de skal/kan forholde sig.

Fagfolk står primært for den patologiske (sygdomsbeskrivende) del af informationen, hvorimod det primært et de sygdomsramte, som beskriver den personlige historie om oplevelsen af depression, mens recovery-delen så primært varetages med rådgivning fra foreninger med depression som fokusområde.

Imidlertid er det oftest først, når depression kommer tæt på livet, at der er en interesse i at opsøge disse informationer, hvilket ofte kan betyde, at flere tiltag kunne have forhindret sygdommen, såfremt denne viden allerede var erhvervet.

Det opleves, som om der er et stort skel mellem foreningernes arbejde med deres forsøg på opråb og den generelle befolkning.

Der synes ikke at være lydhørhed over for det faktum, at depression kan ramme alle. Det være sig den karismatiske direktør, den unge arbejdsløse, gymnasiepigen, den sørgende enke og mange andre forskellige samfundstyper.

Foreningerne har i deres kampagner forsøgt at skærpe opmærksomheden om problemet ved bl.a. at lade kendte ansigter stå frem og fortælle om deres depression for på den måde at vise, at når den kan ramme rollemodeller som dem, kan den ramme os alle.

Men hvad er det, som er med til at skabe denne afstandtagen til sygdommen?

Et er givet, såfremt du har oplevet depression, nemlig at den umiddelbare reaktion vil være, at du skal komme videre og helst glemme denne lidt mørke periode i dit liv.

Dette er naturligvis med til at stigmatisere sygdommen som en skamplet, hvorfor frygten for, at den vender tilbage, altid vil være til stede.