Titelblad

Helle Marianne Dyrholm

Jonas og Dragens Kløer

mellemgaard

Kolofon

Jonas og Dragens Kløer
© 2018 Helle Marianne Dyrholm og Forlaget mellemgaard

Forlagsredaktør: Louise Nørmark Olsen
Grafisk produktion : KWG Design, Odense
Tegninger: Søren Urhøj
Grafiker: Katrine Hestvang Risager Skaaning

ISBN 978-87-7190-945-6

Kopiering fra denne bog må kun finde sted på institutioner eller virksomheder,
der har indgået aftale med Copydan Tekst & Node, og kun inden for de rammer,
der er nævnt i aftalen.

www.mellemgaard.dk

Drengebørn

Drengebørn – fra det øjeblik, de fødes, er også deres skæbne forudbestemt. Denne verden kan for mange føles så forkert, så hård og uforstående.

Drengebørn skal være stærke, kloge og smukke, så de en dag er vokset op og er blevet til rigtige mandfolk.

Drengebørn bestemmer ikke altid, hvilken vej de vil gå. Hvad der er det rigtige - eller det forkerte. De følger bare med strømmen.

En solskinsvarm sommerdag i en gammel københavner-bydel i midten af en gårdsplads, omringet af betonhuse, står der en dreng, som havde mange drømme, illusioner, skønhed og klogskab, men han kendte ikke vejen, han fulgte bare med strømmen, Jonas var hans navn.

Kapitel 1

Det ville aldrig blive anderledes, tænkte Jonas, alt føltes ligegyldigt, han savnede alt, hvad han var flyttet fra.

Hvad er der? spurgte Jonas, som var han klar til en kamp, og denne var med Kurt, en af de store drenge. Helt vild så han ud, med et stort krøllet hår, fregner i hele hovedet og laset i tøjet, han bar lædervest og havde et stort skod i munden, som vippede frem og tilbage, imens han talte. Selv var Jonas en ganske charmerende, lidt lille ung mand, alderen taget i betragtning. Jonas havde luret Kurt af, han var vist lederen af banden – hvad var det nu, den hed? Nogen havde kaldt den for Blodige hænder, det lød vildt.

Nå, bror-lort, gentog Kurt, imens han hev et kæmpe hvæs og pustede al røgen i hovedet på Jonas.

Skal du ha’ et hiv på fars cigar? Eller må du ikke for mor? sagde Kurt højt, halvkvalt af røg.

Nej tak, jeg ryger ikke, svarede Jonas og havde mest lyst til at vende om på hælen og spæne af sted, men tænkte, at det nok kun ville give ham flere problemer, og hvor skulle han i øvrigt løbe hen? Han havde ingen nøgle til deres nye lejlighed, for det var for dyrt at lave en ekstra, sagde mor, og far havde udtrykkeligt sagt, at sådan en stor dreng på 12 år nemt kunne få tiden til at gå. Det kunne han sagtens sige, når han bare sad nede i ”Den lune kælder” og fik sine elefantøller.

Nå, bror-lort, eller hvad hedder du egentlig? spurgte Kurt meget nysgerrigt.

Jonas, svarede Jonas og vidste ikke helt, hvad han skulle gøre af sig selv.

Ved du egentlig, hvem jeg er? spurgte Kurt sådan lidt blæret og satte begge hænder på hofterne.

Det tror jeg vist, svarede Jonas.

Tror du vist! gentog Kurt. Det er mig, der hedder Kurt, rent faktisk er jeg lederen af banden her, Dragens Kløer, men du er jo heller ikke så stor endnu, at du kender noget til bander, lo Kurt hånligt: Ja, ikke for at være grov, Jonas, men hvor gammel er du?