Titelblad

Ellen Bache

Mosaik

mellemgaard

Kolofon

Mosaik
© 2018 Ellen Bache og Forlaget mellemgaard

Forlagsredaktør: Alexander Graae Hansen
Grafisk produktion : KWG Design, Odense
Grafiker: Kasper Olsen
Omslagsgrafiker: Julia Igaard Abrahamsen

ISBN 978-87-93692-33-6

Kopiering fra denne bog må kun finde sted på institutioner eller virksomheder,
der har indgået aftale med Copydan Tekst & Node, og kun inden for de rammer,
der er nævnt i aftalen.

www.mellemgaard.dk

Persongalleri

Opgangen på Vesterbro:

Fjerde til venstre: Frans Olsen, ældre single

Tredje til venstre: Osvald, midaldrende single, skolelærer

Anden til venstre: Vivian og Anton, midaldrende par, lægesekretær og gartner

Fjerde til højre: Signe, yngre single, korrekturlæser

Tredje til højre: Anita og Otto, midaldrende ægtepar, sexolog og hudlæge

Anden til højre: Hannibal og Adrian, yngre single og hans 8-årige søn, forfatter

Stuen til højre: Liva og Oliver, yngre ægtepar, socialrådgiver og dramalærer

Rundt om hjørnet: Juliane, yngre single, sekretær

Islands Brygge: Villads, yngre single, psykolog

Indre By: Frederikke og Sigurd, ægtepar, yngre kone, ældre ægtemand, psykolog og læge

November 2009

Nu gjorde han det igen. Overboen på fjerde, Frans Olsen. Trippede rundt. I stiletter. I Osvalds fantasi. De var røde, og Osvald på tredje forestillede sig, Frans Olsen havde en japansk kimono på i lime, ecru og koralrød. På hovedet en kæmpestor, rød hat med guldhattenål og grøn strudsefjer, der stod lige op i luften oven på den langhårede mørke paryk, der dækkede hans hvide hår og skaldepande. Osvald så for sig, hvordan Frans Olsen flirtede med sit spejlbillede og blottede sig. En mand, der altid havde været tilfreds med sit udseende, slank og rigeligt udstyret. Han tændte på sig selv.

Osvald tændte på buttede kvinder. Men de ville ikke have ham. Ingen ville have ham. Heller ikke de slanke. Hvorfor kunne han godt forstå. Han var jo ikke noget at samle på. Han havde voldsom eksem over hele kroppen. Han kom i tanke om, han skulle bestille tid hos hudlægen. Han ringede op og fik en digital stemme i røret:

“Du står i kø som nummer to. Venter på at tale med en medarbejder.”

“Ja, hvad ellers,” tænkte han.

Men ellers syntes Osvald jo nok, han havde meget at byde på. Han var det, man ville kalde sød, ja sågar opmærksom og omsorgsfuld. Hans humor var meget karakteristisk. Han havde en flot krop med et par kilo for meget, som egentlig klædte ham. Han havde også et dejligt maskulint fjæs. Kun skelede han lidt. Men det var kun charmerende, at det ene øje sagde goddag til det andet, som hans gode veninde Signe sagde. Dengang han var ung og eksemfri, kunne han få alle de kvinder, han ville. Helst en ad gangen. Ja, han fik den, han pegede på, og sengen var slidt. Den knirkede, og han måtte snart finde en løsning på det, for selv om det havde lange udsigter, så skulle den være klar til eventuelt håndgemæng, som hans gode ven Sigurd kaldte det. Til gengæld kom der orgasmebrøl inde fra den anden side af væggen hver anden søndag klokken 20.00. Gad vide, hvorfor det var så punktligt. Var det mon noget i fjernsynet? Det var ikke den kanal, Osvald så, i al fald.

Rundt om hjørnet

Juliane hørte også orgasmebrølene oppe fra overboen på tredje Det var meget overvældende, og det krympede sig i hende, når hun ufrivilligt blev vidne til en meget intim scene. Det var, som om det kun var en mand. En single ligesom hende. Hun frygtede at være den evige single på trods af et godt udseende. Hun var et meget smukt adoptivbarn fra Korea. Ved Gud, om hun fattede det. Var hun for kræsen? Var det mon, fordi hun stammede? Var hendes sorte page for maskulin, La Garconne? Var hendes bryster for små? Var hendes ben for korte? Singletilværelsen bød på dage, hvor det ene gøremål tog det næste, og dage, hvor blikket flakkede hvileløst rundt i en uendelig tomhed.

Tredje til venstre

Osvald overlevede singletilværelsen på sin humor og livlige fantasi: Han forestillede sig, at Frans Olsen skammede sig. Derfor så han for sig, at Frans smed hele kostumet ind i bunden af skabet og tog overalls på. Hammeren lå parat, og Frans afreagerede ved at banke en masse søm i væggen. Der kunne snart ikke være flere ind imellem alle billederne, som hang tæt fra gulv til loft også ude i gangen. Han vidste godt, det ikke var helt normalt, og derfor var han glad for, han aldrig fik besøg. Undtagen af Brunata, der læste vand og varme af, og når de havde varslet deres ankomst, fik han travlt med at hive søm ud. Det var nok meget godt, for så var der plads igen. Det var også helt vildt tilfredsstillende at gribe boremaskinen og bruge hele sin vægt til at bore store lange huller med et øredøvende akkompagnement.

Nu borede Frans Olsen, så Osvald ikke kunne tænke en tanke andet end, hvad i al verden der krævede så voldsomme boringer igen og igen. Han sendte to fuckfingre opad, et råb trængte sig på, og til sidst kunne han ikke holde det inde: “ÅÅÅÅRRHH!”

Indre by

Osvald var på vej hen til sin gode ven Sigurd, der boede i Indre by. På vej ned ad trappen mødte han sin overbo, Frans Olsen, der var på vej op. De hilste høfligt på hinanden.

Sigurd og Osvald spillede skak en gang om måneden, morede sig og snakkede om kvinder. Sigurd var gift med Frederikke, en yngre kvinde, der var ualmindeligt spændende. Hun spillede valdhorn og dansede tango. Orkester om tirsdagen. Tango om fredagen. Osvald kunne godt blive lidt misundelig, og Sigurd kunne godt blive lidt jaloux, men samtidig var han også stolt over, at hun havde valgt ham. Han så jo også godt ud, bortset fra at han var lidt kalveknæet og havde en lille smule mave. Men han havde alarmerende smukke træk, nærmest aristokratiske, og en græsk profil, som var rammet ind af en lys manke. Midt i alt det lyse dvælede dybe brune øjne. Han var en skønhed.

På hotel

Frederikke var slet ikke til tango, men sammen med sin hemmelige elsker, Anton, der ligesom Sigurd var en del ældre end hun. Anton boede sammen med sin kæreste, Vivian, så Frederikke og Anton måtte tage på hotel som mand og kone: Hr. og fru Sjødt. De havde begge to sagt, at de ville tage en fyraftensøl med kollegerne, spise en sandwich og derpå direkte til tango. Det var der, de havde mødt hinanden. På hotellet tog de elevatoren op og ned. Hans hånd på kanten af hendes korte nederdel. Stay ups, ingen trusser og tilbageholdte åndedræt. Lige så snart der trådte andre passagerer ind, og elevatoren satte sig i bevægelse, stak han spidsen af fuckfingeren ind i hende våde kusse. Der stod de bagerst med deres liderlige hemmelighed. Hurtigt ud af elevatoren, hen på værelset. De havde medbragt champagne, flødeskum og hindbær. Med hede åndedræt åbnede de den kølige champagne, drak og kyssede væske ind i hinanden. Så smurte de deres kønsdele og hendes små, spændstige bryster ind i flødeskum og slikkede det af. Der fik de deres første svimlende orgasme.

Frederikkes skrig vækkede kvinden i naboværelset, Anita Bengtsen, som var sexolog. Hun havde lige lagt sig for at tage en powernap, inden hun skulle ned i hotellets sal og holde foredrag om, hvordan man kommer videre efter utroskab.

“Pokkers. Nå, pyt, så giver jeg mig selv en orgasme.”

Anitas skrig vakte fnis i naboværelset, og de rakte ud efter hinanden igen. Efter roomservice, hvor de havde madet hinanden og kælet for hinanden, satte han hindbær på hendes strittende brystvorter og trængte ind i hende for tredje og sidste gang i denne omgang. En time og et bad senere gik de med tilfredshed i hele kroppen sammen ned i foyeren og skiltes med et stjålent kys.

Det var i sidste øjeblik, for et sekund efter kom Antons ekskone, Anita, ind i foyeren fra foredragshallen med en horde beundrere efter sig. Hun stoppede op, gav autografer og uddelte visitkort. Frederikke vidste ikke, hun var Sigurd utro med Anitas eksmand, selv om de delte klinik. Sammen med en tredje, Villads, der var psykolog ligesom Frederikke. Frederikke og Anita havde ikke kunnet genkende hinandens orgasmeskrig. De sad jo ikke ligefrem og fingerede orgasme i frokostpausen ligesom Meg Ryan i Da Harry mødte Sally med den berømte replik:

“I’ll have what she’s having.”

Til gengæld mente Anita at have genkendt Antons brøl, men havde slået det hen.

Hendes foredrag havde vakt lykke, og hun cyklede høj af glæde fra Amager til Vesterbro. Hun glædede sig til at fortælle sin mand, Otto, både om naboværelsets scenarie og om sin succes. Otto var hudlæge og havde en patient med voldsom eksem, som han aldrig havde været ude for før. Derfor tog han sin patient med i sin aftenbøn. Han havde indtil for nylig været en dedikeret kristen. Umiddelbart var Anita og han et umage par, for hun var ateist, men de elskede hinanden meget højt. Desuden krævede Otto ikke sin ægteskabelige ret på samme uhæmmede måde, som Anton efterhånden havde gjort det. Det havde været noget mere fantasifuldt i starten, men det var gået hen og blevet et-to-tre, som hun kaldte det. Bryst-bryst-kusse. Otto derimod havde sans for, at der var erogene zoner mange andre steder, blandt andet på undersiden af underarmen.

Indre by

Osvald vandt fire ud af fem spil og fortalte vanen tro mange vittigheder, der fik dem begge til at grine:

“Tre hypokondere møder hinanden hver dag i venteværelset oppe hos lægen. Så en dag mangler den ene: ”Hvorfor er han her ikke?” ”Han er syg.”

“Jeg holder Se og Hør, min mand holder Hjemmet, og det gør han rigtigt pænt.”

Den sidste havde han hørt en dame sige i et interview.

Sigurd havde sit bidrag til morskaben: En af hans patienter var en meget overvægtig kvinde, og han havde simpelthen ikke kunnet forstå det, for hun levede af salat, sagde hun. Men det viste sig at være hønsesalat, tunsalat, rejsesalat og så videre. Det havde hun fortalt til sekretæren, Vivian.

En anden patient havde været på skadestuen med en tånegl, der var kommet i klemme og stod lige op i luften midt i en masse blod. Hun havde forbundet det med køkkenrulle og tape. Havde taget en taxa og var på akutmodtagelsen blevet placeret i en kørestol med foden oppe. Efter at have ventet i op til to timer hørte hun sit navn blive råbt op. Efterfulgt af:

“Kan du gå?”

“Det tror jeg.”

Og så humpede hun ellers af sted. Lægen hev neglen af uden bedøvelse, og da Sigurd hørte det, udbrød han:

“Hvor var han uddannet? På universitetet i Kabul?”

Desuden fortalte Sigurd om en oplevelse med en kvindelig patient, der var til tjek for et opereret knæ. Hun havde sin lille datter på tre med:

“Mor, gør det ondt?”

“Ja, det gør det.”

“Nåh. Jeg retter det.”

Ud over at fortælle vittigheder fik Osvald endnu en gang lettet sit hjerte med hensyn til eksemen. Han vidste godt, han gentog sig selv, men det var meget smerteligt at føle sig som Den engelske patient og ikke have let adgang til kvinder. Ih guder, hvor han savnede det. Det var nu næsten et år siden. Han havde mange kvinder i kikkerten, særligt en: En smuk kassedame i Fakta, som slet ikke lignede en kassedame. Han sagde altid nogle ekstra venlige ord til hende og elskede at få hende til at smile. Så blev hun om muligt endnu kønnere. Hun var uopnåelig, men han kunne ikke lade være med at flirte, selv om han vidste, det ikke førte til noget.

Osvalds gode kvindeven, Signe, havde sagt, at han skulle prøve noget alternativt. Hun kendte en biopat, som havde hjulpet hende med mave-tarmproblemer.

Sigurd mente, eksemen kunne være stressbetonet.

“Men jeg er jo ikke hudlæge.”

“Det er muligt, du har ret, min arbejdsplads er dælme presset.”

Osvald var skolelærer på en folkeskole, hvor han underviste i engelsk og matematik. Blandt hans elever var Adrian, Hannibals søn, som han kendte fra opgangen. De boede nede på anden til højre.

40 procent af skolens elever var af anden etnisk herkomst. Der var mange konflikter mellem børnene. Nogle af dem kunne slet ikke magte de høje klassekvotienter, og lærere gik ned med stress på stribe. Også skolelederen var gået ned med stress, og den ene sekretær på skolekontoret var sparet væk på grund af finanskrisen. Luften sydede af frustrationer, selv om sekretæren gjorde, hvad hun kunne for at være imødekommende. Men indimellem eksploderede hun og råbte til børnene:

“Jeg har ikke tid til det der! Du må selv tage det plaster på! Nej, UNDSKYLD, jeg skal nok. Men jeg har ikke tid. Vi må skynde os.”

Anden til venstre

Anton boede sammen med sin kæreste, Vivian, på anden til venstre. Da han låste sig ind, blev han mødt af Vivian, der rasede over, at han igen havde pisset ved siden af på toilettet:

“Det er fandme for ulækkert. Jeg gider ikke være sammen med sådan et fucking svin!”

Anton gik ud og kiggede efter:

“Der er sgu da ikke noget.”

“Ahr, for helvede, jeg har sgu da gjort det rent. Hvad tror du? Jeg gider fandme ikke have pis på mit badeværelsesgulv. Jeg er også pissetræt af, at du kun er hjemme, når dine børn er her. Så går du til tango. Så skal du ud med gutterne. Så skal du mødes med din eks og være hendes handyman. Og fodbold og så videre og så videre!”

Anton holdt vejret.

“Hun skulle bare vide. Hvis hun gjorde, ville hun sgu slå mig ihjel.”

Han blev meget i tvivl, om han turde den utroskab mere, og var i øvrigt forundret over, at Vivian ikke havde mistanke. Hvorfor blev han sammen med hende? Blandt andet, fordi hun lavede pragtfuld mad, var god at snakke med og forkælede hans børn fra hans tidligere ægteskab med Anita. Anton og Anita. Det lød godt, men forholdet var noget skidt.