carey heywood

Hvorfor lyve?

Kærlighedsgåder (bog 2)

ROMAN

OVERSAT AF Lisbeth Valentin Madsen

palatium books

Hvorfor lyve?

Af Carey Heywood

Copyright © Palatium Books, 2021

Oversat fra engelsk efter Why Lie? af Lisbeth Valentin Madsen

Korrektur: Louise Lundberg Claesen, Den perfekte tekst

Omslagsdesign: Silvana Nikolic, GRID

Foto: Foto af Daniel Monteiro fra Unsplash + Foto af Francesco Perego fra Unsplash

Trykkeri: Scandinavian Book

1. udgave

ISBN: 978-87-93834-42-2

Kopiering af denne bog må kun finde sted på institutioner eller virksomheder, der har indgået en aftale med Copydan Tekst & Node, og kun inden for de rammer, der er nævnt i aftalen.

Palatium Books ApS

www.palatiumbook

Denne bog er fiktion. Enhver lighed med begivenheder, steder eller nulevende eller afdøde personer er utilsigtet.

Andre bøger på dansk af Carey Heywood

Ham- & Hun-serien

Ham 2017

Hun (2017)

Dem (2018)

Ifølge Sawyer (Spin Off-roman 2019)

Godt naboskab (e-bog, Spin Off-novelle 2017)

Carolinaserien

En skønne dag (2018)

Halve sandheder (2018)

Dagens lys (2019)

Noget om Grace (2019)

Bedre (2019)

Woodlakeserien

Et rigtigt håndværkertilbud (2019)

Der går altid et tog til New York (2020)

Hjem til stjernerne (2020)

Til mine (til tider)

henrivende børn

PROLOG

Jeg løfter mig, så jeg støtter mig på albuen, og ser til, mens han går ud på badeværelset for at tage sig af kondomet. Mit blik dvæler ved hans muskuløse ryg og åh så gramseværdige røv.

Han var fantastisk.

Fan-tastisk.

Vi væltede godt nok ret hurtigt ind i sengen, men det endte ikke med at blive det lynhurtige knald, jeg havde frygtet, at det ville blive. Niks, det her var noget særligt. Det var nyt, men det var mere end bare sex.

Han var vild med mig, og jeg er så vild med ham, at det ikke engang er sjovt. Det skræmmende ved det er, at han er så sød en fyr, at selv mine forældre ville kunne godkende ham, og de hader ellers de fyre, jeg normalt falder for.

Niks, han er anderledes, og samtlige nætter i denne uge har han været min. Jeg lader mig falde tilbage i puderne og sukker, mens jeg husker, præcis hvor meget min han har været.

Jeg havde lukkevagt på Lola’s; den cafe, min familie driver. Det var en total lorteaften, hvor to servitricer havde meldt sig syge. Jeg var begravet i arbejde, fordi jeg skulle dække for dem begge to. Og så overraskede han mig helt vildt ved at tilbyde mig at hjælpe. Vi var ikke fremmede for hinanden; i en by så lille som Ferncliff er det en umulighed. Vi var på venskabelig fod uden egentlig at være venner. Vi havde forskellige omgangskredse.

Han var som den æbletærte, han tilsyneladende altid bestilte, mens jeg var en cupcake overhældt med krymmel.

Efter uden held at have prøvet at få en anden til at komme på arbejde tog jeg ham på ordet. Jeg kan ikke huske, hvornår jeg sidst har haft det så sjovt på arbejdet. Hele aftenen føltes som ét langt forspil. På det tidspunkt troede jeg, at det bare var noget, jeg bildte mig ind. Jeg kan godt være flirtende, og jeg regnede ikke med, at jeg var hans type. Det var først, da han blev for at hjælpe med at gøre rent og lukke, at det rigtig gik op for mig, at han flirtede tilbage.

Da alle andre var gået, spurgte jeg, om han havde lyst til at komme med op i min lejlighed og få en drink. Han sagde ja. Vi nåede aldrig at få en drink. Niks, vi var i gang med at kysse, før jeg overhovedet nåede at få åbnet døren.

Han har været i min seng hver nat lige siden.

Jeg løfter hovedet, da jeg hører hans skridt. Udsigten til hans forside er lige så god, hvis ikke bedre end bagsiden. Han griner, da han ser, hvor åbenlyst jeg nyder, hvordan han ser ud.

“Hvis du bliver ved med at se på mig på den måde, så kommer du ikke til at sove foreløbig,” mumler han, mens han lægger sig ned ved siden af mig og trækker mig ind i sin favn.

“Måske er jeg ikke så træt, som jeg troede,” svarer jeg.

Det er godt nok løgn. Hvor meget lyst jeg så end har til at lege på den legeplads, hans sindssygt lækre krop er, så er der grænser for, hvor meget sex i stedet for søvn min krop kan klare. Det eneste, jeg har lyst til, er at gå ud som et lys. Da han er lige så komfortabel, som han er lækker, så er det sandsynligt, at det vil ske inden for de næste sekunder.

“Hvad skal du i morgen?” spørger han, mens han kæler for det følsomme punkt bag mit øre.

“Jeg har lukkevagten,” svarer jeg.

“Jeg skal mødes med nogle venner. Det er noget lort, du skal arbejde.”

Jeg skjuler, at jeg ikke kan lade være med at smile over, at han lige har indrømmet, at han gerne ville have præsenteret mig for sine venner, og kysser ham på kæbebenet. “I kan komme herover bagefter.”

Da Ferncliff er en lille by, ved jeg allerede, hvem hans venner er. De virker allesammen fine nok; jeg kender bare ikke nogen af dem særlig godt.

Han strammer sit greb om mig. “Det bliver sikkert sent, og du skal indhente noget søvn.”

Jeg løfter hovedet og ser på ham med sammenknebne øjne. “Hvorfor skal du være så praktisk?”

Han griner op mod mig og rækker sig frem for at kysse mine læber.

“Hold op med at være så dejlig og læg dig til at sove igen.”

“Så træt er jeg ikke,” gaber jeg.

Han griner. Han lægger hånden mod min nakke og trækker mig ned igen. Jeg kæmper ikke imod. Jeg lægger mig til rette og går omkuld med et lykkeligt smil.

Det føles som et splitsekund senere, at han står ud af sengen for at slukke sin alarm. “Sov bare videre.” Han udsteder ordren og forsegler den med et kys på min pande.

“Kommanderende,” brummer jeg, før jeg døser hen igen.

Da jeg åbner mine øjne igen, har han allerede taget brusebad og klædt sig på. Da vi havde sovet sammen tre nætter i træk, havde han taget en weekendtaske med. Hans mørkblonde hår er stadig vådt. Det er slet ikke fair, at han ser så sexet ud; nybadet og klædt i et af sine jakkesæt.

“Kom i seng igen,” bønfalder jeg.

Han tager sine sko og kommer hen og sætter sig på sengen ved siden af mig. “Gid jeg kunne.”

Jeg snor min krop rundt om ham og lader min kind hvile mod hans lår. Han skubber håret væk fra mit ansigt og kærtegner min øreflip med fingerspidserne. Mine øjne lukker sig skælvende ved hans blide berøring. Han er virkelig helt fuldendt.

Jeg hader at sige det, men før ham havde jeg faktisk indtryk af, at jeg havde oplevet fabelagtig sex i mit liv. Det modbeviste en enkelt nat med ham, og det er kun blevet tydeligere nat for nat.

“Er du sikker på, du ikke har lyst til at komme i aften?” spørger jeg.

“Det er ikke, fordi jeg ikke har lyst. Du skal arbejde, og jeg kan ikke svigte mine venner. Tro mig, jeg vil ønske at være her i stedet for.”

Jeg smiler op til ham. “Okay.”

Han kysser mig; denne gang længe og hårdt, før han går. Jeg døser lykkeligt hen, indtil min mave kræver, at jeg står op og fodrer den.

Min dag flyver afsted på den måde, tiden nu gør, og jeg går nedenunder. En helt fantastisk fordel ved at bo i lejligheden over Lola’s er, at der ikke er nogen transporttid. Jeg går hen i kiosken og køber en Heath-chokoladebar. Jeg har altid elsket dem, og nu er de blevet til en indforstået joke, jeg har med mig selv. Jeg er virkelig en tågenakke.

At indrømme det over for mig selv vil ikke afholde mig fra at spise denne bar, når min vagt er overstået, mens jeg hungrer efter fyren, der deler navn med den. Da jeg er tilbage i lejligheden, tager jeg den op af tasken og lægger den på bordet. Jeg tager et billede af den og sender det til ham i en sms, hvor jeg skriver, at jeg hellere ville have den ægte vare.

Min telefon vibrerer i min hånd, før jeg når at lægge den fra mig. Jeg tager den med et grin.

“Hej.”

“Hej selv.”

“Kunne du lide mit billede?” spørger jeg.

Han småler, før han svarer, “Jeg kan komme i tanker om andre ting, jeg hellere ville have et billede af.”

Uartige mand!

“Det er forbudt at flirte, når jeg ikke får lov at se dig i aften,” svarer jeg.

“Det er bare én nat.”

Ja, det er én nat, men jeg vil savne ham.

“I det mindste har jeg en chokoladevikar,” driller jeg, mens jeg prøver ikke at vise, hvor ked af det jeg er.

“Det er så i orden, men ingen æbletærte uden mig.”

“Nogensinde?” fniser jeg.

Han er alvorlig, da han svarer, “Jeps.”

Hvor fjollet det end lyder, så giver det mig et sug i maven at planlægge fremtidige æbletærteaftaler. Det her vi har gang i suser afsted med lysets hastighed. Det betyder ikke, at det er forkert. Gigi har fortalt mig, at hun kastede et enkelt blik på bedstefar og vidste, at hun ville gifte sig med ham en dag. Det var ikke kærlighed ved første blik for mig, men kærlighed den første nat.

“Aftale,” hvisker jeg.

Vi siger farvel, for jeg skal være færdig med at gøre mig klar til arbejde. Jeg beslutter mig for at gemme chokoladebaren til en pause og lader den glide ned i min forklædelomme, inden jeg skynder mig nedenunder for at starte min vagt.

Vi har travlt ved aftensmadstid, som vi plejer. Hver gang, der er et ophold, vandrer mine tanker til ham. Jeg kan ikke lade være med at smile for mig selv, mens jeg allerede glæder mig til næste gang, vi skal se hinanden.

Arbejdet forhindrer mig i at dagdrømme om ham ret længe, og da aftenen er slut, er jeg taknemmelig for at få muligheden for at indhente noget søvn. Da jeg har nydt min lækre chokolade-Heath, gør jeg mig klar til at gå i seng. Min lille lejlighed har aldrig føltes så ensom før.

Der er ikke gået ret lang tid, men jeg savner ham allerede. Hans duft; en svag antydning af den cologne, jeg er kommet til at elske, hænger ved mit sengetøj. Jeg begraver ansigtet i det og tager en dyb indånding, mens jeg ønsker, at han var her hos mig. Jeg krammer min pude, og min sidste tanke inden jeg falder i søvn er, at det er meget rarere at falde i søvn i hans favn.

Jeg bliver vækket af min alarm næste morgen. I min uendelige visdom har jeg givet mig selv en morgenvagt dagen efter en lukkevagt. Nu hvor Gigi langsomt er ved at overdrage tøjlerne til Lola’s cafe til mig, har hun fået mig til at lægge vagtplanerne.

Indtil videre arbejder jeg stadig med at få styr på det. Det lader til, at den eneste vagtplan, jeg bliver ved med at lave ged i, er min egen. Det er, hvad jeg får ud af at prøve at imødekomme alles ønsker ved at strække mig for at dække alle hullerne. Jeg tørrer søvnen ud af øjnene, og tanken om en gigantisk kop kaffe, når jeg kommer nedenunder, får mig op i gear.

Der er allerede en kø af mennesker, der venter, da en af vores morgenservitricer åbner døren. Det er nu ellers ikke, fordi vores åbningstider har ændret sig i løbet af de sidste årtier. Jeg tørrer disken af og hilser på folk, efterhånden som de kommer ind. Vi har ikke værtinder, der tager imod; hos Lola’s finder man bare selv en plads. De fleste af morgengæsterne går efter de høje barstole langs disken.

Jeg er ved skænke et krus kaffe til Hank Furlong, da jeg hører noget, der bare ikke giver mening. Jeg stiller kaffekanden fra mig ved siden af kruset og går forvirret ned langs disken.

“Hvad var det, du lige sagde?” spørger jeg.

Aaron Daniels blinker op mod mig. “Det med at Heath Mackey og Kacey Albright er blevet forlovet?”

Åh gud, jeg hørte rigtigt. Min mave synker i livet på mig og falder på gulvet som en fugl, der er blevet skudt.

“Er de blevet forlovet?” spørger jeg robotagtigt.

Jeg er der, men jeg er ikke rigtig til stede. Halvdelen af mig venter på, at Aaron skal gentage det, han sagde, mens den anden halvdel suser væk for at gennemgå endnu friske minder om ham, der holder om mig, kysser mig og tager ejerskab over min krop.

Sladder bevæger sig gennem denne by som en løbeild. Jeg kan umuligt have undgået at opdage det, hvis de har datet. Det sidste jeg hørte var, at Kacey stadig var varm på Jake Whitmore. Det betød ikke engang noget, at han stort set levede sit liv på en boreplatform ud for kysten. Nej, Heath var single. Medmindre han var så diskret med mig, fordi han ville undgå, at Kacey opdagede noget.

Det var intet mindre end et mirakel, at ingen havde bemærket, at han havde tilbragt hver eneste nat i denne uge i min lejlighed. Jeg var gået ud fra, at det var, fordi vores forhold var så nyt. Det var derfor, jeg ikke havde sagt det til nogen. Hvordan kunne jeg have taget så meget fejl af ham?

Han nikker. “Jeg sad ved bordet ved siden af dem. Købte dem en omgang for at fejre dem, selvom de allerede var godt i gang.”

Hele min krop er så anspændt, at jeg ikke ville blive overrasket, hvis en enkelt forkert bevægelse ville få mig til at splintre i tusind stykker. “Virkelig?” får jeg frem.

Han nikker glad uden at have den mindste anelse om det fuldkomne kaos i mit indre. “Det var også på tide, at hende Albright-pigen holdt op med at sukke over Jake Whitmore. Den knægt er en stormvind. Jake slår sig aldrig ned. Heath er en flink ung mand, og hun er en sød tøs. Jeg er glad på deres vegne.”

Jeg ser dem for mig, side om side, Heath og Kacey. Aarons ord giver genlyd i mit hoved, “Flink ung mand, sød tøs, flink ung mand, sød tøs.”

Den skarpe forskel mellem Kacey og mig er åbenlys. Hun er ikke den type pige, man går i seng med. Hun er den type pige, man gifter sig med. Jeg har ikke så meget som overvejet at være flov over at gå i seng med Heath en eneste gang hele denne uge. Ikke før nu.

Heath er ikke den første fejltagelse, jeg har begået i den romantiske afdeling. Det betyder ikke, at dette slag ikke gør ondt. Før ham havde jeg på en eller anden måde altid haft på fornemmelsen, at jeg skulle være forsigtig og ikke have for travlt. Men ikke med Heath. Niks. Jeg var klar til at give mit hjerte allerede den første nat.

For første gang nogensinde var jeg 100 procent mig selv sammen med en. Jeg var lykkelig og glad og nød at mærke, hvor rigtigt det føltes at være sammen med ham. Vi passede sammen på en måde, der virkede helt speciel.

Hvad skete der lige? Jeg fatter det ikke. I går morges vågnede han i min seng.

“Tak,” nikker jeg følelsesløst og går væk.

Hvert skridt sender et smertefuldt stød op gennem min krop. Hvert skridt minder mig om det, jeg så tåbeligt ignorerede den første nat, vi var sammen. Han var så meget en overscoring. Og han fik åbenbart en bedre mulighed, så den tog han imod.

Sniksnakken i cafeen bliver kun højere, og Heath og Kaceys navne kommer flyvende mod mig igen og igen som bier, der angriber. Stikkene viser sig at være mere, end jeg kan klare.

Det er ikke hver dag, du finder ud af, at den mand, du har været ved at forelske dig i, lige er blevet forlovet med en anden.

1

SYDNEY

Den enhjørning, jeg rider på, drejer pludselig skarpt til højre og vender så rundt med bagdelen mod slotsvæggen. Den sparker bagud med det ene ben og banker mod væggen med sin hov.

“Hvorfor gør du det?” spørger jeg.

Enhjørningen ignorerer mit spørgsmål og fortsætter med at sparke bagud og banke mod væggen.

Hvor mærkeligt.

Bankelyden bliver højere, og jeg ryster på hovedet og åbner blinkende øjnene. I stedet for et eventyrslots frodige marker toner mit værelse frem. Hvad i alverden var det for en dybt åndssvag drøm? En enhjørning? Et slot? Virkelig modent, Sydney, du er næsten 30; ikke 12.

Jeg vender mig om og begynder at falde hen igen, da jeg atter hører den samme bankelyd som i min drøm. Bortset fra, at jeg er vågen nu, så bankelyden må være virkelig og det, der har vækket mig.

Hvem i alverden …? spekulerer jeg, mens jeg sætter mig op. Jeg rækker ud efter min morgenkåbe og tager den på, mens jeg går ud til lejlighedens hoveddør. Teknisk set er der ikke nogen bagdør, men der er et vindue, der fører ud til en brandtrappe. Jeg strammer bæltet og tænder lyset i stuen.

“Hvem er det?” spørger jeg, da jeg når hen til døren. Det her er ikke første gang, jeg ønsker, at jeg havde en dørspion.

“Jeg skal tale med dig,” svarer stemmen på den anden side.

Åh nej, fandeme nej. Det her pis er simpelthen bare løgn.

“Skrid, Mackey,” råber jeg.

“Jeg går ikke, før du taler med mig,” råber han.

Jeg lægger armene over kors og glor olmt på døren. Det er helt surrealistisk, at den idiot er fræk nok til at komme og prøve at besøge mig, og så ovenikøbet midt om natten. Mine hænder bliver til knytnæver, mens vreden bruser gennem mine årer.

“Du kan ikke sige noget som helst, jeg er interesseret i at høre,” snerrer jeg.

“Vær nu sød,” stønner han.

“Jeg troede, jeg havde gjort det klart, sidst vi talte sammen,” svarer jeg.

At hælde den drink ud over hans hoved var fedt, lige indtil det gik op for mig, at jeg selv skulle gøre rent efter det. Men hans chokerede ansigtsudtryk var det hele værd. Det var ikke det mest modne, jeg nogensinde har gjort; ikke at jeg er kendt for at være specielt moden. Gigi blev rasende; ikke så meget over sodavanden, men over, at jeg ikke havde betroet mig til hende om, hvad der var sket mellem Heath og mig.

En ting jeg elsker ved min bedstemor er, at hun er så forstående. Der findes simpelthen ikke fordømmelse i hendes krop. Om morgenen efter at jeg havde mistet min mødom, var hun den første, jeg fortalte det til. Det har ikke ændret sig de sidste 11 år. Eller det vil sige, indtil Heath og jeg begyndte at rode rundt. På det tidspunkt føltes det, som om vi var ved at bygge noget op. Han var ikke som nogen af de andre fyre, jeg har datet. Ikke, at vi nogensinde rent faktisk nåede at gå på date.

På en måde ventede jeg nok med at fortælle hende det, fordi jeg ikke vidste, hvordan hun ville reagere. Jeg var bekymret for, at hun ikke ville tro på mig; at hun ville tro, at det var en joke. Hvordan skulle jeg ellers lige forklare, at jeg var faldet for regelrette, jakkesætsklædte, Audi-kørende Heath Mackey? Han var så langt fra den type, jeg normalt blev tiltrukket af, at det ikke engang var sjovt. Hvis han havde haft en motorcykel og overtræk på bankkontoen, ville hun garanteret ikke engang have blinket. Det viste sig, at det skulle være den perfekte gode fyr, der trampede hen over mit hjerte.

Mens jeg gik og faldt for ham, hyggede han sig bare. For ham var jeg den pige, man kunne kneppe, men ikke den pige, man tog med hjem til mor og far. Hvis jeg havde været det, ville han aldrig have friet til Kacey Albright.

Jake kom tilbage, og så kunne jeg se til, mens han og Heath sloges om hende. Hun brød forlovelsen og valgte Jake. På en måde vil jeg gerne hade hende, men det kan jeg ikke. Det var ikke hende, der tog røven på mig. Desuden tror jeg ikke, jeg nogensinde har set to mennesker, der så mere ud til at være skabt for hinanden end de to. Og det var heller ikke helt dumt at se Heath blive dumpet. Det havde han rigtig godt af. Karma.

Der gik tre måneder efter, at hun slog op med ham, før han prøvede at give mig en eller anden lorteundskyldning. Da påstod han, at det at se alt det, Jake og Kacey var gået igennem for at være sammen, virkelig havde fået ham til at indse, hvor stor en fejl han havde begået, da han gav slip på mig.

Gav slip på mig?

Tre måneder efter, at han har droppet mig uden et ord for at blive forlovet med en anden, og det så han på en eller anden måde som at give slip på mig? Jeg afviste ham, og det gjorde jeg med et glas sodavand, som jeg hældte ud over hans hoved.

Mens han og Kacey var forlovet, havde jeg bidt tænderne sammen og levet med det. Selvom det pinte mig at se dem sammen. Man kan ikke tvinge nogen til at føle noget, de ikke føler. Han havde taget sit valg, og det var ikke mig. Det var ikke første gang, jeg ikke fik det, som jeg ville have det, og det ville heller ikke blive den sidste. Jeg var en stor pige.

“Sydney, kom nu.”

“Hvis du ikke skrider nu, så ringer jeg til politiet,” hvæser jeg.

Han har taget røven på mig en gang. Fanden stå i, om jeg giver Heath Mackey mulighed for at gøre det igen.

“Det eneste jeg beder dig om er, at du taler med mig,” indvender han.

Jeg vender mig væk fra døren og går på stive ben hen til min mobil, der ligger i laderen. “Jeg har min telefon.”

Der lyder et dæmpet klik bag mig, og jeg snurrer rundt, lige i tide til at se Heath skubbe min dør op. Jeg står med åben mund, mens han traver ind og holder det kreditkort i vejret, som han har brugt til at dirke låsen op med.

Jeg lukker munden med et smæld og tramper med foden, før jeg råber, “Seriøst! Er du lige brudt ind i min lejlighed!”

Han trækker på skuldrene og lægger kreditkortet i pungen. “Du ville jo ikke tale med mig.”

Jeg ryster på hovedet og løfter telefonen for at ringe til politiet, kun for at se ham snuppe den ud af min hånd. “Giv mig min telefon tilbage,” bider jeg.

Han lægger den i sin lomme. “Ikke før vi har snakket.”

Jeg skubber mig forbi ham og sætter kursen mod døren. Så bruger jeg bare telefonen i cafeen. Han lægger armene om mig og stopper mig. De føles smerteligt velkendte. I en perfekt uge opdagede jeg præcis, hvor fantastisk hans krop var. Hans jakkesæt afslører kun en antydning af hans muskler.

“Slip mig,” hvæser jeg og prøver forgæves at rive mig løs.

Hans favntag bliver kun hårdere. “Undskyld.”

Jeg stivner og vrider halsen halvt af led for at glo olmt på ham. “For hvad? For at behandle mig som en luder eller for at bryde ind i min lejlighed?”

Han glor direkte tilbage på mig. “Jeg har aldrig behandlet dig som en luder.”

Jeg løfter foden og tramper ham over hans, hårdt. Hans greb løsner sig nok til, at jeg kan trække mig væk.

Da jeg er fri, snurrer jeg rundt for at se ham i øjnene. “Vi går i seng med hinanden, og så frier du til en anden. Og så snart hun” – jeg peger på ham – “ikke du, aflyser brylluppet, kommer du rendende og banker på min dør igen, som om intet er sket.”

“Sydney –“

Jeg afbryder ham og lader min hånd falde. “Nej, du kan ikke sige noget, der gør det okay. Det kan godt være, du ikke synes det, men jeg ved, at jeg fortjener bedre end det. Så du kan tage dine undskyldninger og stoppe dem skråt op for min skyld.”

Han farer sammen, som om mine ord er slag.

Jeg hader ham.

Det er ikke fair at vide, at jeg et eller andet sted stadig gerne vil have ham. Der findes ingen større tragedie end, at det er umuligt at slette minderne om vores tid sammen. Jeg kan ikke undslippe dem. Jeg kan ikke forsvare mig mod dem. De kommer ud af ingenting og tæsker løs på mit allerede sårede hjerte.

Der er ikke sikkert nogen steder; ikke i cafeen, ikke i min lejlighed, ikke i min bil og ikke engang steder, vi aldrig har været sammen. Han har ødelagt mænd i jakkesæt for mig, hvilket er sindssygt, for før ham var jeg ikke engang tiltrukket af dem.