Poul Ejner Kruse

Totur til Tanzania 2003

Copyright ©2013 Poul Ejner Kruse
Omslag: Poul Ejner Kruse

Opsætning til E-Bog: Juma Kruse
Bogen er genereret via EbookComposer - www.ebookcomposer.com
ISBN: 978-87-995503-0-2
1. udgave

Alle rettigheder forbeholdes. Fotografisk, mekanisk eller anden gengivelse af denne bog eller dele heraf er kun tilladt med forfatterens og forlagets skriftlige tilladelse ifølge gældende dansk lov om ophavsret.

Totur til Tanzania 2003

25 dages drømmerejse i juni-juli 2003

Poul Kruse

November 2004

Baggrund

Jeg er født i 1944 og voksede op på en lille landejendom på Sydfyn, hvor mine forældre drev fjerkræavl. Det var en barndom sammen med tre søskende i tæt kontakt med husdyr og natur  samt mine forældres arbejdsliv.

Jeg udtrykte tidligt en ambition om at være med til at bygge en storebæltsbro. Derfor blev jeg efter realeksamen udlært som murer, og læste derefter til bygningsingeniør på Ingeniørskolen i Horsens.

Mit første job som ingeniør i 1968 var i et af de gamle verdenskendte danske ingeniørfirmaer i København. Det var under den kulturrevolution, som fulgte i kølvandet på studenteroprøret. I en gammel konservativ virksomhed handlede det også om autoriteternes fortsatte autoritet. I praksis dog oftest et spørgsmål om påklædning og tiltaleformer. Eksempler på opgaver er projektering af havneanlæg i Brasilien og Englandsvejtunnellen under Kastrup Lufthavn samt skitseforslag til en tunnel under Storebælt, - det var da tæt på!

Så rejste jeg til Tanzania som ulandsfrivillig. Det virkede mere udfordrende end at være militærnægter i Grib Skov. Jeg førte tilsyn  med bygning af vandforsyningsanlæg i landsbyerne vest for Victoriasøen med base og bopæl i Bukoba. Her oplevede jeg den største arbejdsglæde nogensinde: At se glædestrålende øjne på mennesker, der var vant til at gå mange kilometer hver dag efter snavset overfladevand, når de så det rene vand fosse ud af hanerne. Her blev jeg også gift med Birthe, og vi fik vores første søn Juma. Glæden blev dog forstyrret af bombardementer udført af general Idi Amin i Uganda.

Efter hjemkomsten fik jeg i 1974 job i et firma i København, som lavede vandforsyningsprojekter i hele verden. Det blev blandt andet til et vandtårn i Vejle og forundersøgelser i Nordnigeria, hvor en del af proceduren var audiens hos Emiren af Yelwa. Efter at vi havde fået vores yngste søn Ole, blev vi alle udstationeret et års tid i Manila, Filippinerne. Opgaven var at planlæge nye vandforsyninger til provinsbyerne Batangas og Marawi. Oplevelserne inkluderede forundersøgelser i det delvist oprørskontrollerede Mindanao og en ferietur til hovedjægerne i bjergene i nord.

I 1979 rejste vi til Jylland. Jeg havde valgt fra starten at være med på pioneropgaven at etablere en naturgasforsyning i Danmark. Jeg projekterede det første  gule ledningsnet godkendt til naturgas. I de følgende år masseproducerede vi i teams 3.000 km ledningsnet. Det var fascinerende og lærerige år i et åbent rådgivermiljø med mange muligheder. Erfaringerne blev omsat i ledelse, foredrag, undervisning og systemeksport til Tyrkiet. Faget var nyt, så her blev vi hurtigt eksperter.

I 1987 blev jeg udpeget til kvalitetssikringchef i gasselskabet. Jeg skulle etablere et kvalitetsstyringssystem, der kunne skaffe selskabet de nødvendige myndighedsgodkendelser. Det blev til mange års arbejde med ledelsessystemer, kundeanalyser og miljøstyring, samt mange andre ledelsesværktøjer.

Jeg har desuden haft nogle spændende opgaver med marketing og branding. Det fascinerende ved marketing er det konstante fokus på og måling af, om kommunikationen virker. Skriver vi så budskabet forstås?

Siden 1974 har jeg levet med en gradvis udvikling af et synshandicap - "kikkertsyn". Det er ingen katastrofe, men det sætter selvfølgelig nogle begrænsninger især på min mobilitet. Til gengæld møder jeg mange søde og hjælpsomme mennesker. sammen med familie og venner kompenserer de for mit handicap i mange situationer. På grund af de mange følelser, der er knyttet til synet, opfatter mange mennesker et synshandicap som et "sympatisk handicap". Til job- og fritidsbrug har jeg gode kompenserende hjælpemidler til computeren.

Sidste år gik en gammel drøm i opfyldelse: I 3½ uge oplevede og genoplevede jeg Tanzania sammen med min ældste søn Juma. Foruden bjergvandring på Kilimanjaro, campsafari og kulturferie på Zanzibar blev det til et fantastisk gensyn med tanzanianere og deres kultur efter 30 års fravær. Det gav anledning til megen eftertanke.

Drømmen

I 30 år har jeg drømt om at gense Tanzania. To et halvt års liv, arbejde, bryllup og fødsel har gjort det til mit andet fædreland. Det så sort ud med hensyn til følgeskab indtil Birthe foreslog, at jeg tog afsted sammen med Juma. Og han havde også lyst! Jeg er lykkelig over, at de gjorde det muligt at realisere min drøm. Og det mans jeg stadig kan se noget.

Juma og jeg har nøje planlagt rejsen i alle detaljer fra februar til maj. Alle vore drømmemål er indbygget. Alle bosteder og ture blev booket og arrangeret for  at udnytte vores 24 dage sammen så effektivt som muligt uden at skulle spilde tid på at lede efter  og arrangere på stedet. Alle turarrangementer er planlagt for os to alene, dels af hensyn til ,mit syn, dels for at få så intens en oplevelse som muligt uden at skulle vente på eller jages med af 18 andre.

Jysk Rejsebureau har leveret rejseforsikringer og flybilletter til Ethiopian Airlines. Jysk Specialrejser har arrangeret overnatninger, transport og ture gennem Scan-Tan Tours,som ejes af den danske konsul Geert Lassen Holm i Arusha, Tanzania. Alle ydelser er i omfang og kvalitet leveret over forventning. 

Campsafari til Tarangire, Manyara, Ngorongoro og Olduvai Gorge

06.14.                      Mandag

Safari dag 1. Fra Arusha til Tarangire National Park, game drive, overnatning på Palm Breeze campingplads.

Waziri og vores safarikok Bonnie hentede os på hotellet. Waziri måtte hjælpe os med afregningen med vores rare tjener. Han ville have penge for morgenmaden, selv om den var inkluderet i værelsesprisen. Men alligevel kom vi af med mere end han forlangte, fordi han havde glemt så meget andet. Så skulle vi poste vores postkort og købe ind. Vi købte 12 liter vand! Toiletpapir var inkluderet i "fuld campingservice". Alt andet var pakket og klart. Vi kørte ud af byen mod Dodoma forbi krigsforbryderdomstolen og landsby-frilandsmuseet med oprindelige huse og hytter fra hele Tanzania. i 70erne sluttede asfalten 5 km uden for byen. Nu fortsatte den bare derudaf.

Vi kørte lige til Palm Breeze campingpladsen. Den lå på en åben græssavanne med nogle få træer. Vi var rigtig kommet ud i bushen, og mærkede nu endelig Afrikas sol og varme. De sagde ellers at det var vinter. Der var ingen andre gæster, så det eneste vi kunne se var bestyrerfamiliens hus samt nogle små fine toilet- og badebygninger med solopvarmet regnvand. Vi satte Bonnie af i græsset sammen med alt telt- og køkkenudstyret samt vores rygsække. Han skulle sætte teltene op og lave mad mens vi tog på safari. Bestyrerfamilien kom dog straks og hjalp ham, så vi kørte trygt mod Tarangira National Park.

Tarangire National Park er på cirka 2500 kvadratkilometer og ligger langs med Tarangireflodens breder. Landskabet er skovsavanne med klynger af de tornede akasietræer og enkeltstående baobabtræer og pølsetræer mv. I regntiden oversvømmer floden de omliggende græsarealer. I tørtiden svinder vandet ind, og der bliver kun en dyb og bred flodseng tilbage. Parken er hjemsted for 2-3000 elefanter. Når græsarealerne står under vand vandrer især elefanter og zebraer sydpå til et game reserve, hvor der drives licensjagt, og til landbrugsområder, hvor der dyrkes hvede og bønner. Dyrene var lige kommet tilbage, da vi kom. Men de er forholdsvis sky her, fordi de bliver jaget, når de er uden for parken. Derfor skal man ikke tage til Tarangire for at se dyr på tæt hold.

Det mest fascinerende ved Tarangire er landskaber og scenerier. Flokke på 10-30 elefanter vandrende gennem skovsavannen eller i flodsengen. Vi så nok i alt et par hundrede. Store flokke græssende impalaer og zebraer. Giraffamilier der kommer vuggende for at "græsse i de tornede akaciekroner". Store baobabtræer med stammen gennemhullet af elefanter. Akacietræer fyldt med hundredvis af dværgpapegøjer skræppende højlydt. Alt dette kan man ikke opleve i zoo.

Vi spiste frokost på en rasteplads i parken. Indholdet var det samme som på Kilimanjaro. Sikke en natur at sidde ude midt i! Waziri var meget fokuseret på vores ønsker. Han  holdt eller kørte til vi havde set hvad vi ønskede. Når vi ikke orkede at se mere, kunne vi køre hjem til Bonnie. ikke noget med klokkeslæt! Fugle, små dyr og dyr langt væk kunne jeg ikke se. Så blev Juma og Waziei også kede af det. Juma trøstede mig, når jeg så blev lidt nedtrykt af det. Til gengæld observerede jeg flere ting på lyden.

Waziri vidste alt om planterne, dyrene og fuglene. Han havde en praktisk uddannelse inden for maskinteknik, men havde så taget en generel uddannelse som turistguide. Sin viden om naturen havde han fået ved selvstudium. Han kunne en del dansk, lært af skandinaviske gæster, som de altid kalder turisterne, og af hans chef konsulens datter. Han har været i Danmark og Norge et par gange for at besøge danske og tanzanianske venner.

Da vi kom tilbage til campingpladsen, havde Bonnie fået  stillet køkken-, spise- og sovetelte op. I vores telt stod opredte campingsenge og vores rygsække. Vi fik et par magelige havestole stillet op uden for teltet. Her sad vi og nød den korte, smukke solnedgang, fuglesang og stilheden. Så kom der en ung masaikriger med skjold og spyd. Efter en lang udveksling af hilsner på swahili præsenterede han sig som vores nattevagtmand. Han bekræftede også som det sig hør og bør, at han havde dræbt en løve!

Bonnie har været kok på New Arusha Hotel og på eksklusive campsafaris, så forventningerne til middagen var store, også selv om vi var ude midt i bushen. Og vi blev ikke skuffet. Spiseteltet var oplyst af petroleumslamper og lå lige over for Bonnies køkkentelt. Masai-vagtmanden var også sat i arbejde. Det lignede en kolonial udgave .af Herskab og Tjenestefolk. Det var mere synligt end på bjergvandringen. Men det var også en arbejdsintensiv rejseform, som placerede mange af vores penge i lokalsamfundet. Det har vi det godt med. Waziri spiste sammen med os, - det var hyggeligt. Middagen bestod af suppe og stegte tilapia, em meget fin fisk fra Victoriesøen. Hertil fik vi grønsager og "nye kartofler". Det smagte herligt. Så fik vi kaffe og hyggede os til det blev sengetid.

06.15.                      Tirsdag

Safari dag 2. Game drive i Tarangire National Park, hele dagen, overnatning på Palm Breeze campingplads.

Jeg vågnede kl 6 om morgenen ved en fantastisk fuglekoncert. Jeg har aldrig hørt noget lignende. Jeg har aldrig på den tid af dagen været så opstemt og så beruset af glæde som ved denne morgensang. Den kom fra forskellige slags duer og dværgpapegøjer og andre fugle i træerne omkring vores telt. Nu manglede jeg Oles diktafon til at forevige dette øjeblik, som varede 1-2 timer.